Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
Із-за пагорбів далеких
телепузики приходять грати.
-Один. -Один.
-Два. -Два!
-Три. -Три!
-Чотири! -Чотири!
І телепузики дуже люблять одне одного.
Ах.
Міцні обійми.
Шотландське нагір'я
Не можна. Чому ти так довго?
Вони не прийдуть.
Не має значення. Не важливо!
Де інші? Вони йшли прямо за мною.
Повеземо всіх одним авто.
Час для Телепузиків.
Посидь тут. Сиди!
Тітонько, що відбувається?
Джиммі, сиди спокійно, тихо і не вставай.
Ми повинні посадити дітей в машину!
Що ти робив? Я ж казала поквапитися!
Заради Бога!
Джиммі?
Що це?
Куди поділися телепузики?
Тату?
-Тінкі-Вінкі. -Тінкі-Вінкі.
Діпсі.
Джиммі, біжи.
-Мамо? -Біжи! Тікай!
Біжи!
Тікай! Джиммі, біжи!
Нумо!
Тату! Тату!
Тату!
-Джиммі. -Тату.
Тату, що відбувається?
Нічого з того, що не було б детально пророковано.
Мені дуже страшно, тату. Мама і сестри, мабуть, померли.
О, ні, синку.
Не померли.
Вони збережені.
Задля цього великого дня.
Судного дня.
Ось, сину мій.
Хай він завжди буде з тобою.
Зберігай віру.
Так.
Так, діти мої!
Так!
Отче...
чому ти покинув мене?
Вірус люті спустошив Велику Британію.
Він проник із континентальної Європи.
Британські землі на карантині задля стримування вірусу.
Тих, хто вижив, покинули напризволяще.
28 років по тому...
Твій великий день.
Вставай, Спайку.
СІЛЬСЬКИЙ МАГАЗИН
НЕ БЕРІТЬ НОВІ, ЯКЩО НЕ ПОТРІБНО
ПЕРША ДОПОМОГА
У НАС МАЛО РЕСУРСІВ ПОДУМАЙТЕ
Побачимося пізніше.
Ліхтарик узяв?
Куртку, свисток...
флягу для води?
Давай.
Узяв ніж?
Молодець, хлопче.
Поклади в сумку.
Бекон? На сніданок?
Дейв із Роузі принесли ввечері.
А де твій?
Я поїв, поки готував.
Так, точно.
Спайкі.
Він увесь твій.
Піду до твоєї мами.
Ти закінчуй.
Залиш тарілку на столі.
Я йду, люба.
Ось, люба.
У чому річ, що таке?
-Джеймі... -Ти маєш витримати, кохана.
-Тобі треба побути тут і відпочити. -О, я не можу. Ні.
О, Спайкі.
Привіт, мамо!
О, дитинко.
Знаєш, я не хотіла здіймати галас. Це все моя голова. Вона...
-Все добре. -Вона так і пульсує.
О, може, розповіси, що було сьогодні в школі?
Я не був у школі, мамо.
Зараз ранок.
-Хіба? -Так...
зараз ранок, і...
Ісло...
ти пам'ятаєш?
Спайк сьогодні не іде до школи.
Чому ні?
Вже вихідні?
Ні, сьогодні п'ятниця.
То чому він не йде до школи?
Ми говорили про це.
-Кілька разів. -Про що, Джеймі?
Ми зі Спайком ідемо з острова.
Це його перший похід.
Перший?
Хочеш сказати, ви йдете з острова? На материк?
-Так. -Що?
-Ісло. -Про що ти, в біса, говориш?
-Так. Не лайся. Годі. -Ти з глузду, на фіг, з'їхав?
Він, дідько, дитина!
-Мамо... -Йому 12.
Хочеш, трясця, убити нашу дитину, козел?
Спайку, іди вниз.
-Ти хворий убивця дітей. -Ні, тату, ти іди вниз.
-Був би тато тут... -Ні.
-Він би шкуру з тебе здер! -Краще б... Добре!
-Козел! -Добре. Ісло, все гаразд.
-Козел! -Все буде добре.
Гівнюк!
-Мамо... -Ні.
Це я.
Спайк... Спайкі.
Що відбувається? Я горю.
Чому мені так спекотно?
Просто погода така, мамо.
Як спекотно.
Все гаразд.
Я приніс тобі сніданок.
Тут трохи бекону.
Поїж, коли захочеш.
Ти йдеш?
-Так. -Куди?
До школи.
Добре, Спайкі.
О, я люблю тебе.
І я тебе люблю, мамо.
Доброго ранку, малий!
Семе.
Щойно перетягнув для тебе.
А треба було?
Ні. Насправді зробив це заради власного спокою.
З ним усе буде добре, Семе.
Натягни, синку. Відчуй вагу.
Чекай.
Зовсім не трусить.
Сильне хлопча.
Тоді вперед, синку. Пішли.
Гаразд. Добре.
Побачимося ввечері.
-Життя на кону. -Дякую, хлопці!
-Вперед! -Щасти, Спайку.
-Рада, що ти у справі. -Вперед, Спайку!
Успіху, хлопче.
Це від мами.
-Дякую, Бетті! -Ввечері в тебе велика вечірка.
Не запізнюйся!
Поверни його неушкодженим.
Вперед, Джеймі!
НЕ БАРІТЬСЯ ДЯКУЄМО!
Наглянь за ним, Джеймі!
-Щасти, Спайку. -Добре, Джейкобе.
Поглянь на це, Спайку.
Ти зібрав усе правління.
Просто посміхайся і будь ввічливим.
Не могли не проводити.
Ми всі радіємо за тебе.
Хоч ти знаєш, я думаю, що він замалий.
Практикою передбачається 14-ти чи 15-річні.
Він готовий, Дженні.
Нумо, хлопче.
Ти знаєш правила нашої громади, Спайку.
Якщо ідеш, можеш повернутися. Але якщо не повернешся...
нікому не дозволено шукати тебе.
Жодного порятунку. Без винятків.
Цей урок нам дався тяжко...
За рахунок людей, яких ми втратили.
Отже, щойно ти ступиш на ту землю, будеш сам по собі. Зрозуміло?
Так, Дженні.
Бачив щось зранку, Анте?
Нічого.
Повна тиша.
Все чисто?
Чисто.
Відчиніть їм.
Молодець, хлопче.
Бережіть себе, хлопці. Не пропустіть припливу.
Сім, шість, одинадцять, п'ять...
двадцять дев'ять миль сьогодні...
Чотири, одинадцять, сімнадцять...
тридцять дві учора...
Чоботи, чоботи, чоботи...
вгору-вниз знову і знову!
У війни нема вихідних!
То що це, Спайку?
-Це перешийок. -Розкажи про нього.
Це — єдиний шлях до материку.
Але його видно лише під час відливу.
Під час припливу море закриває його.
Його можна переплисти під час припливу?
Ні. У моря є течія.
Вона відштовхне нас від острову й викине в море...
і ми втопимося.
Не треба, не дивись...
не дивися на те, що перед тобою...
Чоботи, чоботи, чоботи, чоботи...
вгору-вниз знову і знову...
Чоловіки, чоловіки, чоловіки, чоловіки...
божеволіють, бачачи їх...
У нас чотири години до припливу.
Ми зробимо це?
-Не можна повертатися зараз, тату. -Чому?
Всі подумають, що я боягуз.
Так, це правда.
Цього не можна дозволити, так?
Тоді вперед.
Рахуємо, рахуємо, рахуємо...
ЗОНА БЕЗУМОВНОЇ ІЗОЛЯЦІЇ
...кулі в бандольєрі.
Як очі опустиш,
вони візьмуть гору над тобою!
Чоботи, чоботи, чоботи, чоботи...
вгору-вниз знову і знову...
У війни нема вихідних!
Тут ми беремо все пальне.
Колись ти працюватимеш тут.
Не так погано жити вдень...
завдяки компанії...
Проте ніч несе довгу колону...
з сорока мільярдів чобіт
Чоботи, чоботи, чоботи, чоботи...
вгору-вниз знову і знову.
Материк такий великий.
Якщо піти далі...
можна дійти до місця, звідки не видно море?
Безперечно.
Можна йти дні чи тижні й не бачити берег.
Там нічого немає, Спайкі.
Нема за чим іти.
Є інші села.
Так, але в них усе те саме, що й у нас.
І ми не підходимо до міст і сіл.
Я шість тижнів...
-пеклом маршував і підтверджую... -Пішли.
Це не вогонь...
чорти, темрява чи щось таке...
але чоботи, чоботи, чоботи, чоботи...
вгору-вниз знову і знову.
Спробуйте, спробуйте, спробуйте...
спробуйте думати про щось інше
О, Боже...
не дай з'їхати з глузду!
Чоботи, чоботи, чоботи, чоботи...
вгору-вниз знову і знову!
У війни нема вихідних!
Ось там, дивись.
Копун.
Не швидкий.
Не значить, що безпечний.
І якщо є один...
ймовірно, ще кілька серед дерев.
Твій лук...
заслабкий для грудини.
Тобі потрібно поцілити прямо в шию.
Гаразд, тату.
Ти боїшся?
Лише трохи.
-А ти? -Ні, я в порядку.
Влаштовує відстань?
Здається.
Твоє перше вбивство.
Націлься на нього.
Розрахуй силу вітру.
Гаразд.
Він твій.
Все, що вийде за ним — моє.
Відпускай за готовністю.
Стріляй.
Тату!
-Іди сюди! -Агов!
Красиве вбивство, Спайку.
Ти добре почуваєшся?
-Так, здається. -Як інакше.
Я пишаюся тобою.
Тепер пішли, треба йти.
Через крики інші інфіковані знають про нас.
Вперед. Підемо далі.
Вони дивовижні.
Вони красиві.
Сюди.
Оглянемо його.
Молодець.
Чорт.
Завжди варто видивлятися щось корисне.
Люди, певно, обшукали тут усе сотню разів, але ніколи не знаєш, що знайдеш.
Чорт забирай.
Вони корисні?
Ні. У мене їх купа.
Але ось це корисне.
Що це?
Фрізбі.
Ти ніколи не бачив фрізбі?
О, класна штука.
Тобі сподобається.
Йди сюди, синку.
ДЖИММІ
Не відвертайся, Спайку.
-Тату, прошу. -Спайку!
Роби, як кажу.
Це урок для тебе.
Що з ним сталося?
Схоже, його зв'язали і залишили для інфікованих.
А тепер він заражений.
Він заражений?
Так.
Навіщо комусь таке робити?
Можливо, покарання.
Можливо, попередження.
На материку живуть диваки.
Блукачі.
Ось чому наш дім такий цінний.
Це і є урок?
Ні.
Вбий його.
Чим більше вбиваєш, тим легше стає.
Не пригнічуйся через це.
Інфекція знищує їхній розум.
У нього нема ні розуму, ні душі.
Спайку.
Вбий цю кляту фігню.
Вбий його!
Чого ти чекаєш, Спайку?
Зараз, синку!
Спайку, прикінчи його!
Заради Бога, Спайку, вбий його, трясця!
Молодець.
Будь зі мною
Бо лягає вечірня тінь
ПРОФЕСІЇ У НАШІЙ ГРОМАДІ МИСЛИВЕЦЬ ФЕРМЕР ДОБУВАЧ
БУДІВНИК РИБАК ПЕКАР РАДНИК КРАВЕЦЬ страж
Бо густішає темрява
Боже, зі мною будь
Смерте, де твоє жало?
Голова. Серце. Натягуй...
Пекло, де твоя перемога?
Я нездоланний
Відпускай.
Якщо зі мною Ти...
Як пощастить, буде ще вбивство.
Ходімо.
Це були не копуни.
Це були швидконогі, Спайкі.
Відчуваєш запах?
Це кишки.
Мені подобається.
Тату.
Що?
Це альфа зробив.
Сюди, Спайку. Ходімо.
Спайку! Рухайся!
Ми йдемо назад?
Так. Ти вбив кількох, за цим ми і приходили.
Не подумають, що ми швидко?
Мовчи, Спайкі. Просто дивися обома.
Наче чисто.
Пішли.
Не рухайся.
Альфа.
Дідько.
Повертаймося до дерев.
Повертаймося, пішли.
Тату!
Вперед!
Рухайся, рухайся.
Не зупиняйся. Вперед, біжімо!
Тут, захист. Переведи дух.
-Я візьму першого, ти — другого. -Так.
Дихай спокійніше.
Спокійніше.
Чорт!
Вперед! Рухайся, вперед, рухайся!
Просто біжи!
Чорт забирай!
Так, тактика парного бою. Захист!
Правильно. Стріляй!
Голова і серце. У голову й серце, Спайку.
Заходь.
Біжи нагору!
-Вперед, синку! -Нумо, тату! Куди?
Чорт.
-Тату, що? -Горище! На горище!
Залазь.
Вперед.
Я не можу піднятися.
-Чорт забирай. -Тату! Тату!
Штовхай!
От дідько.
Чорт забирай.
МІСІЯ «СВЯЩЕННИЙ ОСТРІВ»
ВІТАЄМО ВДОМА СПАЙКУ
МИ МОЖЕМО ВПАСТИ, АЛЕ ЙТИ МИ МУСИМО Бог дарує милість
Захищай наш рідний острів
МІСІЯ «СВЯЩЕННИЙ ОСТРІВ» ЗАСНОВАНА У 2002
Прикривайте тил, хлопці.
Розступіться!
Час чаю.
Час чаю. На сьогодні закінчили.
Чудова штука.
Покваптеся, поки не стемніло.
Він чекає.
Альфи не такі, як інші.
Він не просто більший. Він розумніший.
Що ми робитимемо?
Ну, ми з ним не битимемося.
У мене нема більше стріл.
Та і хай там як...
треба десяток влучень, щоб звалити одного з таких.
Тому ми теж почекаємо.
Мені дуже шкода, тату.
Що? За що?
Це все моя провина.
-Я не зміг ні в кого поцілити. -Про що ти?
Я хотів, але був надто наляканий. І постійно промахувався.
Про що ти говориш? Це не твоя провина.
І ти не припиняв стріляти.
Я бачив дорослих, які не можуть поцілити копуна, так їх трусить.
Але не ти. Гей, гей, гей...
Спайку, ти добре впорався.
Чесно.
Ми пропустимо відлив.
-Так. -Чи не так?
Буде інший.
Чуєш? Подивися на море.
Там.
Ось там.
Карантинний патруль.
Мабуть, французький.
Тату...
Що це?
Вогонь.
Щось горить?
Так.
Щось.
Це якесь село?
Ні.
Що тоді?
Я не знаю. Я там ніколи не був.
Там завжди вогонь?
Кажу ж, я ніколи не був там.
Спайку.
Ось вона.
Спайку, я тону.
Біжімо! Треба вибиратися!
Чорт забирай.
Вставай! Підводься, Спайку!
-Тягни дупу вниз. -Прокидайся, треба бігти!
Все гаразд, синку. Все добре.
Бодай тобі!
-Що сталося? -Старий будинок.
Я звідки знаю? На нас димохід вирішив ляснути.
Цей шум приведе їх.
Ми повинні рухатися.
-Час відливу? -Вода буде досить низько.
Рухаємося швидко, але тихо.
Якщо побачиш альфа, біжи прямо до перешийку й через нього, гаразд?
Ти не зупиняєшся в жодному разі! Вперед!
-Де будеш ти? -Прямо за тобою.
Жодних слідів альфа.
Вода ще не відійшла.
Заледве.
Зверху є, але пройти можна.
До гомілки. У нас усе добре. Гаразд.
Зніми чоботи.
Так. Рівняйся на ворота.
Це наш шлях.
Все гаразд. Просто дихай.
Ось. Пішли.
Ти перший.
Давай, синку.
Як тобі день, Спайку?
Вперше на материку.
Перше вбивство. Перша сутичка з інфікованими.
Бачив альфа!
І пропустив відлив.
Маю купу всього розповісти мамі вдома.
Тату.
Біжи, Спайку!
Біжи!
Вперед! Біжи, не зупиняйся!
Рухайся!
-Боже! Вставай! -Тату, я не можу!
-Не можу! -Спайку! Підводься, хутко!
Спайку, біжи! Вперед, Спайку!
Біжи, трясця!
-Не можу! -Ні, можеш!
От чорт!
Наступ!
Відчиніть!
Допоможіть! Дженні! Дженні!
Прокидайтеся! Підйом!
Наступ!
-Прокидаємося. -Анте, хто це?
-Всім встати! -Приготуватися!
-Пильнуйте уважно! -Наступ!
Альфа!
Відчиніть! Відчиніть, трясця!
Альфа! Альфа!
Довбаний альфа, ввімкніть світло!
-Світло на нього! -Вогонь!
Лягай!
Вперед, Спайку, вперед!
-Біжи, вперед. -Тримайте світло на ньому.
Заряджай, заряджай!
От дідько. Ось і все, Спайку.
Дихай!
Чорт!
Бачили б ви, хлопці, як ми неслись галопом
Обганяли всіх інших на дорозі
Відчиніть!
А ті наче на місці стояли І хлопці...
й дівчата раділи та всміхались
-Дженні! Відчини кляті ворота! -Чекай.
А ми собі мчали Скотсвудським трактом
Ні, відчини, трясця!
Чорт забирай!
-Чекай. -Ні.
-Трясця, Дженні! -Будь ласка.
-Ми в нормі. -Чекай.
-Подивись мені в очі, ми чисті. -Чекай.
Подивись на нього.
-Глянь в очі! -Дженні.
-Він чистий! Ми чисті! -Дженні, будь ласка.
Гаразд, відчини, впусти їх.
Йди. Вперед.
На Блейдонські гони
Спайк! Спайк!
Спайк! Спайк! Спайк!
Гей!
Їх було 25, десь за 27 метрів.
Висока трава. Вітер.
І куди потрапляє ця стріла?
Прямо крізь його довбану шию!
Той жирний покидьок, він піднімається...
і видає один із тих дівчачих криків...
а потім падає, як мішок бісового лайна.
Далі на нас напало вісім довбаних інфікованих...
Тату, не лайся.
...вони бігли прямо на нас!
Я такий: «О, чорт, почалося».
Цей Бенні Сталеві Яйця не припиняв, трясця, стріляти.
Вона стояла і сміялась
-Ні, я промахувався. -Неправда.
Применшує. Наш скромний Спайк.
А я стискав у руці ножа
І сміх її обірвався
Клятий убивця гігантів!
Моя, моя, моя Делайло
Чому, чому, чому, Делайло?
Давай. Нумо, пий.
Тож перш, ніж по мене прийдуть
І виб'ють двері, скажу:
«Пробач мені, Делайло Мій терпець урвався
Пробач мені, Делайло
Я зради стерпіти не зміг»
Я мушу йти.
Сюди.
Вперед, Роузі.
Нащо... Нащо... Навіщо ти нас сюди ведеш?
О, Роузі.
От чорт.
О, Роузі.
Спайк.
Не чекав тебе раніше півночі.
Прийшов побачити маму.
Як вона? У неї все нормально?
Краще, ніж нормально.
Провели день на ногах.
Ми ходили у поля.
У неї багато енергії, коли припадки відступають.
Краще скажи, як твій день?
Це важливіше.
Батько наплів те, чого не було.
-Наприклад? -Ніби я герой.
Думаю, що для нього — герой.
Просто відчуття, ніби він бреше.
То що ж там було?
Я застрелив одного з тих жирних.
Він ледве рухався.
А коли за нами гналися швидкі...
я нікого не зміг поцілити.
Тоді ми ховалися, поки не стемніло.
Я був просто наляканий.
Мені було зле.
Я хотів бути вдома з мамою.
Твій тато, мабуть, відчував те саме.
Проте можу сказати, що ніколи не бачив так багато землі.
Материк дуже великий.
Що ти бачив?
Ну, пагорби...
Ліси...
І вогонь.
Вогонь?
Цікаво, чи не старий Келсон то був.
Я і не думав, що він ще живий.
На південному заході?
Боже. Це Келсон.
Віриш чи ні...
він колись був моїм терапевтом...
близько 30 років тому.
-Хто такий терапевт? -Лікар.
-Лікар? -Так.
У нього була практика одразу за Вітлі Бей.
Тато сказав, що не знає, що це за вогонь.
І він каже, що всі справжні лікарі мертві.
Ось чому ніхто не знає, що з мамою.
Здається, він бреше про все.
Ні. Знаєш що?
Він, мабуть, не хотів лякати тебе.
Доктор Келсон...
дивак.
Що в ньому дивного?
Що особливого в цьому вогні?
Якщо тато не хоче казати, думаю, і я не повинен.
Чому б тобі не повернутися на вечірку?
У нас із мамою все добре.
Ні.
Ви йдіть.
Я нагляну за нею.
Добре.
Підловив.
Вони всі брешуть, мамо.
Спайку, не сходиш до магазину?
Мені потрібен Нурофен.
Нурофен?
Моя голова. Вона просто...
Не зважай. Це не має значення.
Агов!
Ми нагорі, коханий.
Що ж, ось це так вечірка.
Повний відрив.
Ти виглядаєш...
Враження, ніби тебе крізь хащі протягнули.
Можливо, і так.
Я прокинувся на пшеничному полі.
А ти куди зник, Спайкі?
Глянув навкруги, а від почесного гостя і слід загув.
Просто пішов додому.
Гей, вбивця гігантів.
Я приготую сніданок.
У чому річ, Спайку?
Чому ти не сказав, що є лікар, який може оглянути маму?
Лікар?
У нас немає лікаря. Тут ніколи не було лікаря.
Про доктора Келсона, тату.
Вогонь. На материку.
З ким ти розмовляв?
Отже, він — лікар.
З Семом?
Клятий дурень.
Подає тобі ідеї.
Він не лікар, Спайку.
Можливо, колись ним був. Багато років тому.
Але він уже давно збожеволів.
Що ти маєш на увазі?
Він лікар чи ні?
Ще до твого народження...
ми збирали їжу з домів.
З часом стало важче, треба було йти далеко.
Якось наша група наблизилася до дому Келсона.
Розумієш?
Так. Десь за 450 метрів...
ми відчули запах смерті.
Зрозумій, ми були звиклі до нього.
Тоді мерці були скрізь.
Але цей...
він був зовсім іншим.
Цей сморід був як...
Він був наче стіна.
Можна було торкнутися.
Ми піднялися на виступ пагорба...
і подивилися вниз...
Я ніколи не бачив нічого подібного.
Трупи.
Сотні трупів.
Просто розкладені рядами.
Чоловіки, жінки, діти.
А всередині було це багаття.
Коло нього стояв Келсон.
З якоїсь невідомої причини він стягнув туди всі тіла.
За декілька секунд він обернувся і подивився прямо на нас...
і він помахав нам.
Ніби кажучи: «Агов! Не хочете спуститися, хлопці?»
Так. Ми розвернулися і втекли.
І за 15 років...
ніхто з нас там не був.
Як я і казав.
Божевільний.
Чорт забирай.
Ти хочеш, щоб мама померла?
Звісно, ні.
Спайку, що це за запитання?
Що насправді з нею таке?
Я не знаю.
Вона помирає?
Я не знаю.
Мені здається, вона помирає.
І тобі теж.
Якщо вона помре...
ти будеш із Роузі?
Стеж за язиком.
Що скаже на це її Дейві?
Я сказав: стеж за своїм клятим язиком!
Синку...
Джеймі!
Спайку!
Вона пульсує, Спайку. Пульсує.
Я знаю, мамо. Мені шкода.
Хочеш води, кохана? Я принесу тобі.
Не підходь до нас, на фіг.
«До нас»?
Ти мене почув.
Просто йди геть, тату.
Там пожежа!
Там... Біжіть!
-Бісів дим, дивись. -Анте, Марку!
-Там пожежа! -Вперед, нумо! Туди!
Горить головний склад!
-Біжіть туди! -Я не можу залишити ворота.
Ти повинен.
Мене для цього і відправили.
Я початую. А ти маєш йти негайно.
Вони сказали, їм потрібні всі!
-Біжи! -Бодай тобі.
-Швидше. -Чорт забирай...
-Біжи. -Дивися обома на горизонт.
І не відходь від сирени!
Принесу ще води!
Дістаньте більше води!
Пожежа!
Несіть ще води. Вперед!
Пожежа!
Ходімо, мамо. Пішли.
-Принесіть води! Води! -Беріть воду з моря!
-Куди ми йдемо? -На пляж.
І у поля.
-На пляж? -Так.
Це материк.
Так.
Але ми не можемо...
Нам не можна на материк.
Це надто небезпечно. Це...
-Все гаразд, мамо. -Ні.
-Я зможу захистити нас. -Ні-ні, не можна.
Це неправильно. Де...
Джеймі?
Де...
Де батько?
-Батька тут немає. -Тоді нам...
Тоді треба повернутися додому. Ми повинні бігти, або ми...
Мамо...
Ми не можемо повернутися. Зараз приплив.
О, Боже.
-Підемо до лікаря. -Що? До лікаря?
-Справжнього лікаря. Зі старих часів. -Ні.
З тобою щось не так, мамо.
Лікар тебе вилікує.
Добре?
Добре.
УЗРІЙ, ДЖИММІ ВІН ПРИХОДИТЬ ІЗ ХМАРАМИ
Добре, мамо.
Зупинимося тут на ніч.
Залишимося там.
Твій батько дуркує?
-Батько? -Так.
Дуркує з тобою. Гуморист.
Твій дід сильно дуркував.
Ти і не повіриш наскільки.
Всі думали, що він дуже серйозний...
але зі мною був жартівливий.
Тато теж такий...
коли ви залишаєтеся вдвох?
Ні.
Лише хоче впевнитися, що ти сильний.
Як він.
Знаєш, коли дивлюся на тебе...
Я бачу очі твого діда.
Це мило.
Саме так.
Ти маєш трохи поспати.
Я не спатиму. Буду на варті.
Добре, татку.
Що?
Що трапилося?
Я не знаю.
Тримай.
Треба йти.
ПОПЕРЕДЖЕННЯ
Мерзенні вилупки.
Гаразд, відходимо.
О, дивись.
Янгол.
Пам'ятаєш, коли вперше показував мені цього янгола, тату?
Ми проїздили тут.
Залишили машину.
Ми йшли, поки він став з'являтися над маківками дерев.
Ти казав, він стоятиме так вічно.
Як піраміди. Або Стоунгенж.
І якщо дивитися на нього, можна...
Можна побачити майбутнє. Пам'ятаєш той день?
Скільки мені було, десь сім чи вісім років?
Ми вдвох — справжні мандрівники у часі, ти казав.
Потрапили в майбутнє.
І я...
Я злякалася.
Бо я думала, ти це серйозно, і ми справді перемістилися у часі.
Скільки сотень років перестрибнули цього разу?
Тисячі чи більше?
Мамо?
Спайку.
У тебе знову кров носом іде.
Стій спокійно.
Не рухайся.
Стій спокійно.
Ні, ні, ні! Зажди! Не жмурся!
Ти в порядку.
От лайно. Побігли, мамо!
Біжи, мамо!
Не зупиняйся!
Пекло ЩАСЛИВИЙ ЇДЕЦЬ
Щасливий їдець
Біжи! Біжи!
Не зупиняйся, мамо! Всередину!
Нумо, мамо, вперед!
Всередину! Біжи всередину!
Всередину!
Чорт забирай! Дідько!
Вперед! Всередину! Заходь!
Спайку, я задихаюся.
Спайку, це газ!
-Нічим дихати! -Ні, мамо!
-Не...
Відчепися від неї!
Спайку...
Спайкі!
Відчепися від неї!
Лягайте! Негайно!
Нумо!
Що трапилося?
Бензин.
Випаруваний.
Накопичувався роками.
Я — Спайк.
А це моя мама.
Я — Ерік.
Танго
Що з нею?
Я не знаю.
Я веду її до лікаря.
Ясно.
Що буде тепер?
-Ти про що? -Ви ж тут живете, так?
На цьому клятому острові. Ви місцеві.
-Місцеві? -Я питаю, що буде тепер?
Прийдуть інші інфіковані?
Я не знаю. Можливо.
-Мали чути цей шум. -Звісно, прийдуть.
Берсерк прийде.
Вони відірвуть нам голови. Ти розумієш?
-Ти не звідси. -Заткнеш її, будь ласка?
Стривай, звідки ти?
Зі Швеції. Тепер замовкне?
-Вона цього не контролює. -Вона не контролює?
Ти не можеш мені допомогти? Якого біса я допомагав вам?
Я міг зберегти свої набої!
Маю вибратися звідси.
-Я піду. -Ну і йди.
Я її не залишу.
Дякую, татку!
Господи Боже. Хіба все може бути ще фіговішим?
Чорт забирай.
Мій найкращий шкільний друг — кур'єр.
Ти не в курсі, що таке кур'єр.
Він розвозить пакунки.
Ну, речі, замовлені в інтернеті.
Так, про інтернет ти теж не знаєш.
Це не має значення.
Він — водій.
І я сказав йому:
«Ти марнуєш своє життя, Феліксе.
У тебе воно лише одне, а ти його просираєш».
А він і каже...
«А ти що робитимеш, довбитимеш божевільних?»
І я вступив до флоту...
довести свою точку зору.
І хто тепер просирає життя?
Не розумію, про що ти.
Кажу, що треба було ставати кур'єром.
Я б зараз стояв десь у заторі...
або їхав надто швидко вузькою вулицею абощо.
Тоді чому ти тут?
Мій корабель потонув.
Ми патрулювали схід Шотландії і налетіли на щось.
Скелі перемогли.
Не зважай.
Кілька з нас знайшли шлюпку.
Ми явно не хотіли на берег, але нас вітром прибило.
На землю зійшло восьмеро. Залишився лише я.
Тебе рятуватимуть?
Ти ж знаєш, що весь острів на карантині?
Навіщо, по-твоєму, патрулі?
Ну, я знаю про карантин.
Але думав, тільки для нас.
Карантин для всіх бідолах, які лише ступлять на цей острів.
Опинився тут — це назавжди.
Можеш піти до мого міста.
Коли я зводжу маму до лікаря.
Ага, і де цей твій лікар?
Там.
Недалеко.
«Недалеко»?
Ну-ну, ти спробуй поносити свою матір трохи.
Я маю перепочити.
Перша їжа за півтора дні.
Візьми ще.
Здається, хтось дуже любить яблука.
Так.
Один відсоток.
Сигналу нема.
Що це?
Скоро буде сміттям.
Але ще на декілька хвилин це...
щось типу радіо.
Але з фотографіями.
У вас є радіо?
А фотографії?
У деяких людей є старі.
Ось. Подивися цю.
Це нова.
Це моя наречена.
Вже колишня...
Напевно.
Що в неї з обличчям?
Ти про що?
Вона якась дивна.
Сам ти дивний.
Вона розкішна. Та що з тобою?
Я знаю, у чому річ.
В однієї дівчини в моєму місті те саме.
-Те саме що? -У неї алергія на молюсків.
Тому якщо вона поїсть гребінців,
у неї рот стає величезним
-і набрякає. -Віддай.
Так, ось і все.
Тільки не мути з Феліксом.
Тату...
Мені холодно.
Чому вона кличе тебе татом?
Це дивно.
Тобто, не сумніваюся, що тут багато кровозмішень...
але в цьому випадку малоймовірно.
Вона просто не в собі.
Вона не завжди така.
Більшість часу вона така як завжди.
Хто така як завжди?
Ти, мамо.
Хто ви?
Я — Ерік.
А це — твій батько, Спайк.
Що?
Він просто дуркує, мамо.
Він просто мудак.
Мамо!
Вибач.
Він врятував нам життя.
Я впізнаю мудаків, коли бачу їх.
Боже, нагадай мені, куди ми йдемо?
До лікаря.
Так. Добре.
Що ж, пішли.
Мамо...
Вона може ходити?
Як вони стають величезними?
Берсерки.
Ну, Сем каже, на декого...
інфекція діє як стероїди.
Невже?
Не знаю, що таке стероїди. Гадаю, це те, що робить з них альфа.
Альфа. Називаєш їх так, ніби вони біржові брокери.
Або бісові хлопці з Волл-стріт.
Що?
Знаєш, хто такий берсерк? Берсерк кращий. Він наче...
Довбаний божевільний воїн-вікінг. Розумієш?
Я, взагалі-то, вікінг.
Мабуть, якщо я заражуся, стану одним з них.
Що це, трясця, було?
Я не знаю.
Ні-ні! Гей! Ти куди?
Я не кину її.
Гей!
Мамо!
-Спайку, чекай! -От чорт.
Мамо, що ти робиш?
-Стій! -Не чіпай її.
Лайно собаче! Чорт забирай, трясця.
Що ти робиш? Кинь її, трясця.
Переріж, Спайку.
Спайку, переріж.
Так. Де?
Тут.
Не може бути, на фіг.
-Води. -Так. Ось.
Що за на фіг?
Помий руки.
Що за чорт?
Ви всі божевільні.
Ось. Молодець, Спайку.
Так.
Поклади її.
Поклади!
-Це дитина. -Це дитина-зомбі, трясця!
Просто поклади.
Не можна, щоб ці виродки плодилися. Ми маємо її вбити!
Це маленька дівчинка.
Поклади її на довбану підлогу!
-Не схоже, що вона заражена. -Вона не заражена.
Як не покладеш її негайно...
-Глянь на очі! -Вб'ю обох!
-Вона не заражена. -Усіх вас уб'ю!
У тебе п'ять секунд.
-П'ять! -Вставай, мамо! Швидше!
Чотири!
Три!
Ні!
Альфа.
Біжи, мамо!
-Швидше! -Так. Добре.
Чорт.
Біжи, мамо!
Мамо! Злізай із поїзду!
Мамо! Біжи до диму!
Не зупиняйся!
Трясця.
Морфій, ксилазин.
Дуже швидко діє.
Вибачте за мій зовнішній вигляд. Я обмазую себе йодом.
Відмінний профілактичний засіб.
Вірус взагалі не любить йоду.
Думаю, я заберу її, Самсоне.
Відпусти.
Я називаю його Самсоном. Він уже три роки живе в цьому районі.
Звісно, я зазвичай тримаюся подалі від нього.
-Пане... -«Пан».
Які хороші манери.
Ви — доктор Келсон?
Так.
Я — Спайк, а це — моя мама, Ісла.
Спайк, Ісла.
А це дитина.
Потрібна ваша допомога.
Тоді ходімо.
Треба піти, поки він не отямився.
Що це?
Я...
Я чекаю вже майже 13 років, щоб хтось запитав про це.
Я часто думав, що помру тут один...
від старості, голоду або насилля...
і ніколи не матиму шансу відповісти.
Тобі відомий вислів «Memento Mori»?
Ні.
Це на латині. За іронією, це — мертва мова.
Він означає: «Пам'ятай про смерть».
Пам'ятай, що ти помреш.
Допомагає відштовхувати їх.
Трупів було дуже багато.
Інфікованих і не інфікованих.
Тому що вони схожі.
Ось, обережно.
Кожен череп — набір думок.
Ці орбіти бачили.
А ці щелепи говорили і ковтали.
Це пам'ятник їм.
Храм.
-Вибачте. -Не переймайся.
Ні, їхня цінність не в цьому. Вони...
Структура міцна, але кістки будуть розпадатися...
з часом або через погодні умови...
або від руки Спайка.
Це «Memento Mori»...
відтворене в реальності.
Знали цього хлопця?
Його звали Ерік.
Він врятував нам життя.
Гаразд, давай знайдемо Ерікові дім.
Продовжуй, так добре.
Молодець, хлопче.
На жаль, бідний Ерік.
Вибери для нього місце.
Дуже добре. Молодець, Спайку.
Дитина новонароджене.
Вона від інфікованої.
Але не заражена.
Ми забрали її у матері.
Як цікаво. Магія плаценти.
Мені було цікаво, чи це можливо.
Але їй потрібне молоко.
На воді вона проживе максимум кілька днів.
Це тому ви прийшли до мене?
Через дитину?
Ні.
Торкнися вказівним пальцем носа...
а потім спробуй доторкнутися до мого пальця.
Добре.
Мені б допомогло, якби я оглянув твої груди...
і під пахвами. Це нічого?
Так боляче?
Твоя дезорієнтація...
вона епізодична?
Фазова? Або це щось постійне?
Вона бувала напливами, але...
Здається, приплив незабаром.
Я просив тебе запам'ятати слово.
Так.
Ти пам'ятаєш, яке саме?
Слово...
Ісло...
У мене нема діагностичного обладнання...
і я не можу зробити біопсію.
Але з того, що я бачу, думаю, у тебе рак.
Можливо, він поширився з мозку в тіло або з тіла в мозок.
У будь-якому випадку є метастази.
Це пояснює твої симптоми, і, боюся...
пухлини скупчилися у грудях і лімфатичних вузлах.
Мені дуже шкода.
Коли я дезорієнтована, я знаю про це.
Я дивуюся з себе, коли я...
знаєте, коли кажу дивні речі.
Але я все одно кажу їх.
Але я не зовсім дезорієнтована.
Я думала, що це може бути рак.
Не знала, як сказати тобі, Спайку.
Я була надто налякана.
Хотіла, щоб інші тобі сказали, але ніхто не казав.
Я не розумію.
Хочете сказати, що не можете її вилікувати?
Якби ж я міг. Але, боюся, це неможливо.
Що це означає?
Вона помре? Рак її вб'є?
Так.
Коли?
Важко сказати.
Скоро.
Їй буде боляче?
Спайкі, любий.
Мені вже болить.
Цього не може бути.
Докторе, будь ласка, прошу. Ви мусите знати, як їй допомогти.
Тобі потрібні ліки.
Якісь ліки з лікарень минулого.
Як скажете, де вона була...
-Я сходжу по них. -Спайку, послухай.
Просто скажіть, прошу.
Не існує ліків, які б її вилікували.
Докторе... Докторе, будь ласка.
Потрапити сюди було дуже важко.
-Дуже важко вас знайти. -Спайку, підійди.
-Тепер він каже, нічого не можна вдіяти. -Ходи сюди. Нумо.
-Мамо... -Я мала тобі сказати.
Треба було тобі сказати.
Будь ласка...
Спайку.
Лікар не може мене вилікувати, але може мені допомогти.
-Я не розумію. -Я розумію.
Спробуй зрозуміти і завжди пам'ятай про це.
Я розумію.
Мамо. Мамо?
Ти в порядку. З тобою все добре.
Мамо. Мамо.
Просто відпочинь. Все добре.
Гей.
Дивись, хто тут.
Спайку...
«Memento Mori».
Що це значить?
Пам'ятай, що ти помреш.
І це правда.
Існує багато видів смерті...
і деякі з них кращі за інші.
Найкращі — мирні.
Так ми покидаємо один одного у любові.
Ти любиш свою матір.
Я люблю її.
А ти, Ісло, любиш Спайка.
Дуже.
«Memento Amoris».
Пам'ятай про любов.
Ісло.
Ходімо.
Залишайся тут із дитиною.
-Мамо? -Люблю тебе, Спайку.
Мамо?
Спайку.
Знайди для неї місце.
Найкраще з усіх.
Мамо.
Я люблю тебе, мамо.
Залазь! Швидше!
Лежи.
Не рухайся.
Дякую, Спайку!
Я думаю...
Думаю, настав час вам із дитиною...
повертатися додому.
Так.
Ось так. Сюди.
Все гаразд, люба.
28 днів по тому...
Тату.
Зі мною все добре.
Не треба мене шукати.
Я повернуся, як буду готовий.
Я хочу йти...
доки не перестану бачити море.
Ми знайшли доктора Келсона.
Він не божевільний.
Він добрий чоловік.
Дитина?
-Та ну! -Так.
Дитина від інфікованої...
але вона не заражена.
Вона здорова.
Її залишили прямо за воротами.
Прошу, будь добрим до неї.
Її звуть Ісла.
Ні!
Спайк!
Спайку!
Дідько.
Чудовий постріл.
Прямо вражає.
Але думаю, їх зараз набіжить занадто багато.
Навіть для такого чудового молодого воїна як ти.
Не проти, якщо ми втрутимося?
Ми б із задоволенням.
Гаразд.
Чекайте.
Вперед, трясця.
Як таке?
Як таке!
Вітаю!
Мене звати Джиммі.
Будемо дружити.
Переклад субтитрів: Юлія Бабух