Downloaded from YTS.MX
‫- סרט אנימה מקורי של NETFLIX -‬
Official YIFY movies site: YTS.MX
‫אני רוצה לעזור לך. אני רוצה‬ ‫לשמוע אותך אומר, "אני אוהב אותך."‬
‫איפה אני?‬
‫מה המקום הזה?‬
‫איפה כולם?‬
‫הלכת לאיבוד?‬
‫מיו,‬
‫את יכולה להגיד‬ ‫לאבא שלך שאת רוצה לגור איתי?‬
‫נוכל להיות ביחד כל יום.‬
‫אבא מתכוון להתחתן איתה, נכון?‬
‫יכול להיות. היא כבר גרה איתנו.‬
‫וואו.‬ ‫-אפילו לא דג אחד.‬
‫כולכם אנוכיים.‬ ‫-מיו...‬
‫אני לא מאשימה אותך. זכותך לכעוס.‬
‫אבל יש דברים‬ ‫שתביני רק כשתהיי יותר מבוגרת...‬
‫אז תפסיקי לספר לי דברים שאני לא מבינה!‬
‫מיו! חכי!‬
‫אני שונאת את כל זה.‬
‫אני שונאת את העולם המטומטם הזה.‬
‫אני מקווה שהוא ייחרב בקרוב.‬
‫- מנורת חתולים -‬
‫מסכות?‬
‫ברוכה הבאה. רוצה למדוד מסכה?‬
‫יורי!‬
‫בוקר טוב!‬
‫שלום. מה את רוצה?‬
‫עצבנית כרגיל, אני מבינה.‬
‫אבל יפה כתמיד.‬ ‫-על מה את מדברת?‬
‫מה קרה?‬
‫סליחה. תחזיקי את התיק שלי.‬ ‫-ממש לא כדאי לך...‬
‫אחותי הגדולה נוראית.‬ ‫-כן. באמת?‬
‫עשיתי את זה!‬
‫הינודה, מתקפת זריחה!‬
‫באמת, תפסיקי.‬
‫זאת דרך לבטא אהבה!‬
‫הינודה, חכה!‬
‫חכה, הינודה!‬ ‫-אני לא יכול לחכות.‬
‫זה היה סקסי להדהים!‬
‫שמעת? הוא אמר, "אני לא יכול לחכות."‬
‫זה נשמע ממש מפתה!‬
‫"אפשר לנשק אותך?"‬ ‫"חכה!" אני לא יכול לחכות."‬
‫ואז המבטים שלנו נפגשו! טירוף!‬ ‫-בוקר טוב.‬
‫מה? אדיר!‬ ‫-ומה קרה אז?‬
‫זה הכול, למרבה הצער.‬
‫שמעתי את הקול הסקסי של הינודה.‬
‫עכשיו אני יכולה למות באושר.‬ ‫את מבינה, נכון?‬
‫ממש לא.‬ ‫-הינודה, אתה צריך להיות יותר נחמד למוגה.‬
‫נכון.‬
‫תלחש לה באוזן...‬ ‫-תתעלמי מהם.‬
‫עם הקול הסקסי שלך ו...‬
‫זה כאב! מה הבעיה שלך?‬
‫תשתקו! תסתמו! תשתקו, תסתמו!‬
‫הינודה, תן לי להקליט את הקול שלך בטלפון.‬
‫אני אקשיב לו לפני השינה.‬ ‫יהיו לי חלומות מדהימים.‬
‫אין פלא שקוראים לה מוג"ה,‬ ‫"מוזרה וגם הזויה".‬
‫"אני לא יכול לחכות." הוא ממש אמר את זה.‬
‫זה פשוט עצוב.‬
‫מה עצוב?‬
‫ברור שהוא לא מעוניין בך,‬ ‫אבל את לא מפסיקה. זה מדכא.‬
‫אני מבינה, אבל בכל זאת...‬
‫אף אחת לא קרובה אליו כמוני.‬ ‫זה אומר שאני מיוחדת, נכון?‬
‫את נשמעת כמו סטוקרית.‬
‫תגידי לי, למה דווקא הינודה?‬
‫פעם הוא היה רומז לך להפסיק.‬ ‫עכשיו הוא פשוט מתעלם ממך.‬
‫יורי!‬ ‫-מה?‬
‫את סקרנית?‬
‫את זוכרת שפעם ירד גשם בזמן הפסטיבל?‬
‫בפעם שלא יכולתי לבוא‬ ‫בגלל האזכרה של סבתא שלי?‬
‫באותו יום, ישבנו מחובקים, רק שנינו.‬
‫היה כל כך שקט, שלא הרגשנו שיש פסטיבל.‬
‫כאילו שהכול נעלם.‬
‫נכון.‬
‫העולם מלא בדברים שאני שונא‬ ‫ובדברים שאני לא צריך.‬
‫אבל אם כשאצא לעולם לא יהיה בו כלום...‬
‫זה לא מה שאני רוצה.‬
‫מי היה מאמין שאתה כזה רומנטיקן?‬
‫לא הייתי רוצה שזה יקרה.‬
‫מדגדג!‬
‫יש לך צחוק של ילד קטן.‬
‫נמאס לי מהעולם הזה,‬ ‫אבל עכשיו אני יודעת שהוא לא כל כך נורא.‬
‫כי למרות הכול הכרתי את הינודה.‬
‫מוגה!‬
‫הארטיק שלך.‬ ‫-תתאפסי על עצמך.‬
‫את מבלבלת בין הפנטזיות שלך למציאות!‬
‫גם הארטיק שלי נפל.‬
‫ממש עצוב. אני לא אוהבת את זה.‬
‫כדור הארץ למוגה. תחזרי אלינו!‬
‫אבל זה באמת קרה. למה את לא מאמינה...‬
‫לא ידעתי שאת שונאת חתולים.‬
‫תלוי בזמן, במקום ובחתול.‬
‫להתראות, יורי!‬
‫אל תשכחי להיות חברה שלי גם מחר, בסדר?‬
‫אל תדברי שטויות. להתראות.‬
‫ביי!‬
‫מיו!‬
‫שלום...‬ ‫-את בסדר?‬
‫אוי ואבוי. רזית?‬
‫לא ממש...‬ ‫-כולך עור ועצמות.‬
‫לא רזיתי בכלל...‬
‫אין לך מושג כמה אני מרחמת עלייך, מיו.‬
‫אין באמת סיבה. אני...‬ ‫-היא נותנת לך אוכל?‬
‫כן, בטח.‬
‫היא גרה איתכם, נכון?‬
‫היא מכריחה אותך לאכול אוכל שאת לא אוהבת?‬
‫לא ממש.‬ ‫-מיו.‬
‫בחיי! שלום לך!‬ ‫-שלום.‬
‫להתראות, מיו.‬
‫אני צריכה ללכת.‬ ‫-שלום.‬
‫בגיל שלה כבר אי אפשר להפסיק לחטט, מה?‬
‫חזרתי הביתה, העלמה קאורו.‬
‫ברוכה השבה, מיו.‬
‫קינקו!‬
‫לפי התחזית, גם מחר תהיה שמש.‬
‫אאוורר את המזרונים‬ ‫של המיטות הנפתחות, אז...‬
‫אל תדאגי בקשר למזרון שלי.‬ ‫-הוא יהיה יותר רך אחרי שאאוורר אותו.‬
‫זה בסדר, אעשה את זה בעצמי בפעם הבאה.‬
‫אני לא רוצה להטריח אותך.‬ ‫-זה לא מפריע לי.‬
‫קינקו!‬
‫קינקו, חזרתי.‬
‫צריך לגדל אותם מגיל צעיר‬ ‫כדי שהם יאהבו אותך, כנראה.‬
‫יש ארטיקים במקפיא.‬
‫תודה, אבל כבר אכלתי ארטיק בדרך.‬
‫באמת?‬
‫קחי לעצמך, העלמה קאורו. לך ולקינקו.‬
‫בסדר.‬
‫אני אודיע לך כשהארוחה תהיה מוכנה.‬ ‫-בסדר!‬
‫קינקו, רוצה חטיף?‬
‫אני יודעת שהיא מנסה להיות נחמדה,‬ ‫אבל עדיף שהיא תעזוב אותי בשקט.‬
‫יש לי תוכניות משלי.‬
‫איפה היא?‬
‫יש לי תוכניות משלי.‬
‫מכוער.‬
‫יומי!‬
‫לפחות תעזרי לי לקפל את הכביסה.‬
‫אני חייבת?‬
‫חזרתי.‬
‫ברוך הבא!‬
‫קנטו?‬
‫הופ!‬
‫תסביר את עצמך. למה לא מסרת את הטופס?‬
‫אתה תלמד בתיכון איצ'י, נכון?‬
‫אני עדיין חושב על זה.‬
‫אתה חייב להתייחס לזה ברצינות.‬ ‫אנחנו סומכים על זה שתתמוך בנו.‬
‫את מצפה שהבן יפרנס את המשפחה?‬ ‫זה ממש מיושן.‬
‫את לא תורמת שום דבר.‬
‫חזרתי, אבא.‬ ‫-בסדר, בסדר.‬
‫אם אתה הולך לסבא, תסיים קודם את השיעורים.‬
‫אין לי שיעורים.‬
‫אמא, התחתונים שלך ענקיים!‬ ‫-תהיי בשקט.‬
‫טארו?‬
‫היא עוד לא פה?‬
‫טארו!‬
‫טארו.‬
‫יש לך ריח של שמש.‬
‫הינודה...‬
‫קן?‬
‫מה אתה עושה?‬
‫היא טרודה מאוד.‬
‫אל תדאג.‬
‫אתה חכם הרבה יותר ממני.‬
‫אני מבין למה סצ'יקו תולה בך תקוות גדולות.‬
‫אבל אני חושב שאתה מגניב, סבא.‬
‫המצב של ליבך תמיד יתבטא בעבודות שלך.‬
‫כן.‬
‫את רעבה?‬
‫אני הולך להשתמש במטבח שלך, סבא.‬
‫בסדר, בואו נעשה הפסקה.‬
‫היום הוא יום המזל שלך, טארו.‬
‫את אוהבת את האוכל שקן מבשל, מה?‬
‫היא אף פעם לא מתנקה או משחיזה ציפורניים.‬
‫איזו חתולה מוזרה.‬
‫מפחיד מאוד!‬
‫את הגלגול החדש של טארו, נכון?‬
‫אני בטוח שעוד אנשים מאכילים אותה.‬ ‫היא תהיה שמנה.‬
‫אני אוהב חתולות מלאות.‬
‫אבל לא שמנות מדי, כמובן.‬
‫טארו, את כבר הולכת?‬
‫אני בטוח שיש לה הרבה בתים לחזור אליהם.‬
‫אוי, לא!‬
‫וואו, זה היה מדהים!‬
‫"את כבר הולכת?" אלוהים, הוא כזה חלומי!‬
‫אוי, לא.‬
‫כן. רגע...‬
‫חתולה! אמא, זאת חתולה! איזו חמודה!‬
‫מה? למה לא אמרת לי שטארו היתה פה?‬
‫קניתי לה חטיף.‬
‫את עוד פה? טארו!‬
‫היא הלכה בלי להגיד שלום‬ ‫לבעלים שלה. איזו חוצפה.‬
‫היא לא שלנו. ואני מצאתי אותה, לא את.‬
‫כשירד גשם בפסטיבל, נכון?‬
‫הברזת מלימודי התגבור,‬ ‫ולאימנו היקרה קפץ הפיוז.‬
‫אני הולך!‬
‫בסדר. תודה על היום.‬
‫תודה רבה!‬
‫שתוק.‬
‫לא אמרתי כלום.‬
‫באותו יום...‬
‫- פסטיבל טנו -‬
‫בסדר. אני אפסיק ללכת.‬
‫זה היה סתם בזבוז כסף, נכון?‬
‫לא ממש אכפת לי.‬
‫אני אפילו לא רוצה ללכת‬ ‫ללימודי תגבור. אני מנתק עכשיו.‬
‫זה היה היום שבו מצאתי את טארו.‬
‫הלוואי שלא הייתי צריכה‬ ‫ללכת לשירותים בגוף הזה.‬
‫אני ארביץ לך, שמנצ'יק.‬
‫אה, זה אתה.‬
‫היית אמורה ללכת לבית של הינודה.‬
‫ככה תוכלי לבלות איתו יותר.‬
‫אין מצב! הייתי צריכה לנגב את הטוסיק, בסדר?‬
‫חתולים לא משתמשים בנייר טואלט.‬
‫אנחנו מתנקים עם הלשון. זה לא פוגע בסביבה.‬
‫זה מגעיל!‬
‫את צריכה לשמור על ראש פתוח.‬
‫את צריכה ליהנות מהחיים כחתולה.‬ ‫אחרת, זה יהיה סתם בזבוז.‬
‫כיף לי מאוד, בסדר?‬
‫באמת?‬
‫אם ככה, את יכולה לשמור את המסכה.‬ ‫תני לי בתמורה את הפרצוף האנושי שלך.‬
‫מה?‬ ‫-את לא צריכה אותו יותר, נכון?‬
‫אין מצב!‬
‫אני מוכר מסכות חתולים‬ ‫לבני אדם שרוצים להיות חתולים.‬
‫ואני מוכר מסכות אדם לחתולים‬ ‫שרוצים להיות בני אדם. זאת העבודה שלי.‬
‫מצפים לך חיי חתולה נפלאים.‬
‫תפסיק לעקוב אחריי!‬
‫תיפטרי מהפרצוף האנושי המעייף שלך.‬ ‫תיהני מחיי חתולה מתוקים!‬
‫מה? הוא נעלם.‬
‫מה הבעיה שלו?‬ ‫"תיהני מחיי חתולה מתוקים," בתחת שלי.‬
‫אני בעדך.‬
‫כדאי לך לספר להינודה מי היא "טארו" באמת.‬
‫תגידי לו, "זאת הייתי אני כל הזמן הזה."‬
‫הוא יפסיק לגלות קרירות,‬ ‫ויתאהב בך עד מעל לראש.‬
‫אין מצב. זה לא יקרה בחיים.‬
‫קודם כול, אין סיכוי שהוא יאמין. וגם אם כן,‬
‫מה אם התוכנית לא תעבוד,‬ ‫ובמקום זה הוא ישנא את טארו?‬
‫אני צריכה לאסוף עוד מודיעין כשאני טארו,‬
‫ואז להשתמש במה שאגלה‬ ‫כדי להתקרב אליו כשאני מוגה.‬
‫אם זאת התוכנית שלך,‬ ‫עושה רושם שהיא לא עובדת.‬
‫שתוק! שתוק! שתוק! עוף מפה!‬
‫יודע מה? אתה ממש מפוקפק.‬
‫אתה לא מבקש תשלום‬ ‫עבור החלפת פרצופים חתוליים ואנושיים.‬
‫מה יוצא לך מזה?‬
‫אני עושה כמיטב יכולתי לצמצם,‬ ‫למצוא שימושים חדשים ולמחזר!‬
‫שקרן!‬
‫מה?‬
‫תפוחי אדמה מבושלים! תפוחי אדמה מבושלים!‬
‫מיו, את ממש אוהבת אותם ככה, לא?‬
‫פה גדול.‬
‫היי!‬ ‫-פה גדול.‬
‫טעים! אני מתה על זה.‬ ‫-באמת?‬
‫מיו, תאכלי תפוחי אדמה מבושלים.‬ ‫את אוהבת אותם, נכון?‬
‫הם תפלים מדי?‬
‫בכלל לא. טעים מאוד.‬
‫ככה זה יותר בריא. טעם של בישול עילי.‬
‫באמת?‬
‫נכון, מיו?‬
‫אף פעם לא אכלתי בישול עילי.‬
‫ילדים כמוני מעדיפים בשר שמן וטעמים חזקים.‬
‫את תשמיני.‬
‫הינודה אמר שהוא מעדיף שאהיה מלאה.‬
‫הינודה? מי זה? החבר שלך?‬
‫לא עניינך.‬
‫הוא החבר שלך, נכון? איך הוא?‬
‫קאורו, ידעת?‬
‫לא.‬
‫את צריכה להזמין אותו הנה,‬ ‫כדי שיכיר את קאורו.‬
‫מה?‬
‫שתיכן נשים.‬ ‫יהיה לה יותר נוח לדבר על זה איתך.‬
‫את יכולה לדבר עם קאורו על כל דבר.‬
‫הוא בשכבה שלך? יותר גדול?‬
‫מי אמר למי ראשון?‬
‫הוא לא החבר שלי, בסדר?‬
‫אל תתביישי. כן?‬
‫תעזוב אותי בשקט כבר.‬ ‫אני יודעת שאני לא שייכת הנה.‬
‫נכון!‬
‫אני אתחתן עם הינודה,‬
‫ואעזוב את הבית ברגע שאוכל!‬
‫בשביל לעשות את זה...‬
‫אסור לי לפספס את ההזדמנות.‬
‫אני אוהבת אותו,‬ ‫ולא רק בגלל שהוא אימץ אותי.‬
‫הוא קרא לי "טארו", לחתולה.‬
‫זה היה השם של הכלבה הקודמת שלו.‬ ‫הוא כזה נאמן.‬
‫הוא חכם, אבל הוא מתייחס לזה כמובן מאליו.‬
‫טארו!‬
‫אני יודעת איך הוא באמת.‬
‫כשאני מוגה,‬ ‫הוא מתעלם ממני, וזה מעציב אותי.‬
‫אבל כשאני טארו, הוא ממש מתוק אליי.‬
‫אני אוהב אותך, טארו.‬
‫יש לך תמיד ריח של שמש.‬
‫הינודה!‬
‫אני... בעצם...‬
‫מה קרה?‬
‫אני לא יכולה.‬
‫אין לי אומץ להגיד לו שאני מוגה.‬
‫כמה מזל יש לך, טארו.‬
‫הינודה, מה קרה?‬
‫איך אפשר לעזור לך?‬
‫אני צריך להכין ארוחת צהריים למחר.‬
‫הוא מכין לעצמו ארוחות?‬
‫אני רוצה לאכול אותן.‬
‫הינודה, מתקפת זריחה!‬
‫בחייך, מוגה...‬
‫בואי לאכול.‬
‫בבקשה. חמישים ין.‬
‫אבא שלי הכין לי אוכל היום.‬
‫אז יש לך היום כדורי אוניגירי, נכון?‬
‫כן.‬
‫איזה מזל יש לך!‬
‫את רצינית? אני צריכה לפרוק‬ ‫את הלסת כדי לאכול אותם.‬
‫והאצות תמיד רטובות.‬
‫מוזרה וגם הזויה. גורילה חצופה וברברית.‬
‫למה יש לה כזאת אובססיה‬ ‫להינודה בזמן האחרון?‬
‫אין לדעת.‬
‫זה עולה לי על העצבים.‬
‫אני מרחם על הינודה.‬ ‫אנחנו מדברים פה על מוגה.‬
‫נכון?‬ ‫-מה הבעיה שלהם?‬
‫שידברו, לא אכפת לי.‬
‫אם כבר מדברים על הינודה,‬ ‫הוא מרוצה מעצמו בזמן האחרון.‬
‫אתה חושב?‬
‫מתנשא כזה.‬
‫מה?‬
‫הציונים שלו השתפרו מאוד. זה לא הגיוני.‬
‫הוא בטח העתיק בבחינות.‬
‫קודם היו לו ציונים כמו שלי...‬
‫מוגה? מה את מתכננת לעשות?‬
‫אוכל!‬ ‫-תודה רבה.‬
‫תעצרי!‬
‫מוגה, תירגעי. מוגה!‬ ‫שמישהו יעצור אותה, בבקשה!‬
‫מה אמרת על הינודה? תחזור בך!‬
‫השתגעת?‬ ‫-מה היא...?‬
‫מוגה?‬
‫מה?‬
‫מוגה!‬
‫מה יש לך?‬
‫זה הרבה יותר קל כשאני חתולה.‬
‫דם! יורד לי דם!‬ ‫-את משוגעת?‬
‫אני הייתי אמורה להגיד את זה!‬
‫מה?‬
‫הינודה תמיד...‬
‫הוא חרוץ מאוד.‬
‫תפסיקו לספר עליו שקרים, אחרת...‬ ‫-מוגה!‬
‫את בסדר?‬
‫"את בסדר?"‬
‫בוא נלך.‬ ‫-כן.‬
‫אני בסדר. בסדר גמור!‬
‫דאגת לי?‬
‫כדאי שתלכי לאחות.‬
‫זה כלום, באמת...‬ ‫-בואי.‬
‫טוב.‬
‫אתה לא חייב לעשות את זה, אני אסדר לבד.‬
‫את יכולה לקבל חצי מהאוכל שלי.‬
‫מה? רגע, באמת?‬
‫בטטות מבושלות!‬
‫לא ידעתי שאת יודעת לבשל.‬
‫הכנת את כל זה לבד?‬ ‫-כן.‬
‫לא ייאמן!‬
‫אבא שלי יכול ללמוד דבר או שניים.‬
‫איזה צבע! איזה ברק! היא בטח מלוחה מאוד.‬
‫אל תתלונני.‬
‫זאת היתה מחמאה! בדיוק כמו שאמא שלי מכינה.‬
‫היית צריכה להתעלם מהם.‬
‫אני מסכימה.‬
‫הם יכולים להגיד עליי מה שבא להם,‬
‫אבל אני לא ארשה להם להכפיש אותך.‬
‫הבטטות האלה מדהימות!‬
‫היי!‬ ‫-מוגה, מה את עושה?‬
‫הבטטות המבושלות של הינודה‬
‫ממש מלוחות!‬
‫היית צריכה להגיד שהן טעימות.‬
‫"ממש מלוחות"?‬
‫הבנתי. טוב, בסדר.‬
‫הבטטות המבושלות של הינודה...‬ ‫-תפסיקי כבר.‬
‫את לא חייבת לנסות שוב.‬
‫למה?‬
‫מוגה, יכול להיות שגם האורז שלו מלוח.‬
‫שתוק כבר.‬
‫הצחקתי עכשיו את הינודה?‬
‫אל תקפצי יותר מבניינים, בסדר?‬
‫את לא חתולה.‬
‫טה-דה!‬
‫יש לה את אותו ריח.‬
‫תאכל, הינודה. אל תתבייש. פה גדול.‬
‫זאת הארוחה שלי, בסדר?‬
‫- מיו היא הבת שלי, לא שלך. -‬
‫- למה את כל כך אכזרית? תפסיקי לפגוע בה. -‬
‫הינודה, מתקפת זריחה!‬
‫הדלת פתוחה.‬
‫הנה זה בא.‬
‫ברוכה הבאה הביתה.‬
‫תודה.‬
‫מה קרה לרגל שלך? נפצעת?‬
‫זה? זאת סתם שריטה.‬
‫אבל...‬ ‫-לא, באמת.‬
‫אני אשאיר את קופסת האוכל בכיור.‬ ‫-בסדר.‬
‫בצל? זאת אומרת שנאכל...‬
‫קארי? אולי בשר עם תפוחי אדמה?‬
‫קרה משהו? עושה רושם שיש לך מצב רוח טוב.‬
‫לא, בכלל לא.‬
‫"את בסדר?"‬
‫הינודה...‬
‫וואו, אני רוצה לראות אותו צוחק שוב.‬
‫נחיתה מיאו-שלמת.‬
‫נראה שהוא עוד לא הגיע הביתה.‬
‫זה לא יכול להיות אמיתי!‬
‫אין לנו כסף לשלם עבור הסטודיו.‬ ‫הוא יקר מדי.‬
‫בקצב הזה, לא נוכל לשלם משכורת למר סקגוצ'י.‬
‫אבל סבא עדיין יכול...‬
‫אל תהיה אנוכי.‬ ‫בכל מקרה, הראייה שלו מתדרדרת.‬
‫רציתי להמשיך, אבל היא צודקת.‬
‫אתה בטוח?‬
‫אני מצטער, קנטו.‬
‫אתה צריך להתמקד בבחינות הקבלה.‬
‫אם אתה רוצה להשתמש בכבשן,‬ ‫כדאי שתעשה את זה בקרוב.‬
‫אנחנו באמת סוגרים את הסטודיו?‬
‫כן.‬
‫ומה עם מר סקגוצ'י?‬ ‫-הוא יעזוב.‬
‫את רצינית?‬
‫תקשיבי, יש לי רעיון.‬
‫צריך לבקש ממר סקגוצ'י לעשות קורס קדרות.‬
‫כבר יש יותר מדי קורסים לקדרות בעיר.‬
‫זה לא יעזור.‬
‫מה?‬
‫אם מר סקגוצ'י יהיה המורה,‬ ‫כל הבנות בעיר ירצו לבוא.‬
‫גם אני אירשם לקורס.‬ ‫-הבקשה נדחתה.‬
‫נו, בחייך!‬
‫הינודה.‬
‫הבשר החמוץ-מתוק טעים מאוד.‬
‫באמת?‬
‫נכון? המנה הזאת תלויה בבצל.‬
‫למה זה טעים כל כך?‬
‫הטעם חזק, כמו שאת אוהבת.‬
‫אני שמחה שטעים לך.‬
‫הינודה נראה עצוב מאוד.‬
‫אבל אני לא יכולה לעזור לו.‬ ‫לא כשאני מוגה ולא כשאני טארו.‬
‫והבשר היה טעים. אני שונאת את זה!‬
‫טארו!‬
‫מה זה? נפצעת ברגל?‬
‫כן, נפצעת.‬
‫את בסדר?‬
‫בדיוק כמו הפצע שלה.‬
‫הלוואי שיכולתי להגיד מה אני חושב, כמוה.‬
‫אני רוצה להמשיך לעסוק בקדרות.‬ ‫אני יודע שהסטודיו לא מצליח.‬
‫אני רוצה לומר להם,‬ ‫"אני אהיה אחראי על הסטודיו."‬
‫אבל אני לא בטוח בעצמי, אז לא אמרתי כלום.‬
‫אני לא מבין איך סבא עושה את זה.‬
‫תחת ידיו,‬ ‫חימר פשוט מקבל כל מיני צורות וצבעים.‬
‫תמיד רציתי להיות כמוהו.‬
‫אבל לא יכולתי לומר את זה.‬
‫אם מוגה היתה במקומי,‬ ‫אני יודע שהיא היתה אומרת.‬
‫הינודה, אני בדיוק כמוך.‬
‫אני לא יכולה לומר‬ ‫את מה שאני באמת רוצה לומר.‬
‫אתה מדהים, הינודה!‬
‫פעם רציתי שהעולם ייחרב. כל יום ויום.‬
‫אבל עכשיו, אחרי שהכרתי אותך,‬
‫אחרי שהתאהבתי בך, העולם נראה לי יפהפה!‬
‫אני רוצה לעזור לך.‬
‫אני רוצה לשמוע אותך אומר, "אני אוהב אותך."‬
‫אני צריך ללמוד עוד על קדרות.‬
‫בינתיים אין בעבודות שלי שום דבר מיוחד.‬
‫אני צריך ללמוד בתיכון טונומורי.‬
‫אני צריך לספר לאמא על התוכנית שלי.‬
‫בואי, טארו.‬
‫אמרת לו את האמת?‬
‫ברור שלא.‬
‫הבנתי! בקצב הזה,‬ ‫אם בכל מקרה לא תגידי לו אף פעם,‬
‫למה שלא...‬
‫תישארי חתולה לנצח?‬
‫אין מצב! לא אוכל לעזור‬ ‫להינודה אם אהיה חתולה.‬
‫גם אם תהיי בת אנוש לא תוכלי לעזור לו.‬
‫זה לא...‬ ‫-זה לא נכון?‬
‫את בטוחה שזה לא נכון?‬
‫כחתולה, תוכלי להיות קרובה להינודה.‬
‫תוכלי לצפות בו, לישון,‬ ‫לקבל ממנו אוכל, לישון,‬
‫לעשות קקי, לישון...‬
‫לא נפלא?‬
‫וגם הינודה יהיה מאושר.‬
‫שתוק! שתוק! שתוק!‬
‫העולם מלא בדברים שאני שונא‬ ‫ובדברים שאני לא צריך.‬
‫אבל אם כשאצא לעולם לא יהיה בו כלום...‬
‫זה לא מה שאני רוצה.‬
‫לא הייתי רוצה שזה יקרה.‬
‫מדגדג!‬
‫בסדר.‬
‫יש לי תחושה שמשהו לא בסדר.‬ ‫העלמה קאורו היתה בחדר שלי?‬
‫הנעליים שלה עדיין פה. היא בטח יצאה מהחלון.‬
‫בשעה כזאת? בלי נעליים?‬
‫אוי, לא.‬ ‫-בזמן האחרון, היא מתגנבת מהבית.‬
‫מה נעשה? אני לא מרגישה‬ ‫שאני יכולה לנזוף בה.‬
‫אני מבין אותך.‬
‫רגע! מה?‬
‫מיו?‬
‫מה קורה?‬
‫מיו, הלכת לאנשהו?‬
‫רציתי שנשתה תה ביחד, אבל לא היית בחדר שלך.‬
‫הייתי... על הגג.‬ ‫-מה?‬
‫לפעמים יש חשק להרגיש את הרוח‬ ‫על הפנים, אתם מבינים?‬
‫טוב, לילה טוב!‬
‫לילה...‬ ‫-לילה טוב.‬
‫הינודה, זריחה...‬
‫אני לא רוצה שיגנו עליי במילים ריקות.‬
‫אני מעדיפה את הכנות המכאיבה של הינודה.‬
‫לא, זה לא נשמע טוב.‬
‫מי צריך את מיו ססאקי?‬
‫מיו הינודה... נצפה בזריחה ביחד.‬
‫למדת אתמול עד מאוחר? מאוד לא מתאים לך.‬
‫חשבתי על החיים שלי.‬
‫בוקר טוב.‬ ‫-היי.‬
‫בוקר טוב.‬ ‫-בוקר טוב.‬
‫בוקר טוב.‬ ‫-בוקר טוב!‬
‫מה זה היה?‬
‫מה קורה פה?‬
‫הינודה.‬ ‫-מה?‬
‫בשבילך.‬
‫מה?‬ ‫-מה?‬
‫- אל: קנטו הינודה -‬
‫אני רואה ביד שלך מכתב, העלמה מוגה?‬
‫זה לא עניינך!‬
‫זה מכתב אהבה?‬
‫תחזיר לי אותו!‬ ‫-ניבורי!‬
‫תפסתי אותך!‬ ‫-מוגה!‬
‫העלמה מוגה, בואי הנה.‬
‫זמן להתוודות.‬ ‫-תפסיקו!‬
‫אולי נקריא אותו בקול רם?‬
‫טה-דה!‬
‫תפסיקו כבר!‬ ‫-אתה באמת מתכוון להקריא אותו, באנאי?‬
‫היא הלכה עד הסוף! כמה פתטית אפשר להיות?‬
‫"הינודה, אני מרגישה אושר‬ ‫בכל פעם שאני רואה אותך."‬
‫באנאי!‬ ‫-"'הינודה, זריחה,' זאת לא סתם בדיחה."‬
‫תחזיר לי אותו!‬
‫"ככה אני מרגישה. אתה הזריחה שלי."‬
‫המכתב הזה לא ממוען אליך!‬ ‫-תחזיר אותו!‬
‫תחזיר אותו!‬ ‫-"הזריחה של הינודה‬
‫זה כשהשמש זורחת מעל האופק,‬
‫ומחממת את נשמתי."‬ ‫-תפסיק!‬
‫תחזיר אותו!‬
‫למה את נואשת כל כך?‬
‫זה מביך אותך יותר מדי?‬
‫למה שאתבייש? אל תצחק על הרגשות שלי!‬
‫אתה מתכוון לקבל את וידוי האהבה שלה?‬
‫אדון זריחה?‬
‫הינודה...‬
‫מה?‬
‫למה?‬
‫זמן לווידוי! זמן לווידוי!‬
‫שתוק כבר!‬
‫רציתי בסך הכול לשמח אותך קצת.‬
‫אני בדיוק כמוך, אני לא יכולה‬ ‫להגיד את מה שאני מרגישה באמת.‬
‫אז...‬ ‫-אני לא כמוך!‬
‫זה מביך מדי.‬
‫חשבת על הרגשות שלי?‬ ‫הוא הקריא את המכתב מול כולם.‬
‫אני שונא אנשים שנדחפים כמוך.‬
‫אבל אם הייתי אומרת לך בעצמי...‬
‫תעזבי אותי בשקט!‬ ‫לא שמעת אותי? אני שונא אותך!‬
‫אתה שונא אותי?‬
‫אני ממש שונא אותך.‬
‫הבנתי.‬
‫אתה שונא אותי עד כדי כך, מה?‬
‫מוגה?‬
‫חבל מאוד.‬
‫מוגה!‬
‫תמות!‬
‫אמרתי לך לוותר עליו.‬
‫אני אמורה לבכות, את יודעת.‬
‫תוותרי כבר על הינודה.‬
‫מה? אני לא יכולה.‬
‫תוותרי עליו, או שלא נהיה חברות יותר.‬
‫גם את זה אני לא רוצה.‬
‫יורי?‬ ‫-את כזאת מטומטמת!‬
‫מיו? את שם?‬
‫אני פה.‬ ‫-את רוצה לשתות תה?‬
‫אני מוותרת.‬
‫אפשר להיכנס?‬
‫מה? רק רגע.‬
‫בסדר, תיכנסי.‬
‫אני לא יכולה לשתות תה. אני מנסה לרזות.‬
‫מיו...‬
‫את מרגישה לא בנוח בחברתי?‬
‫מה? זה נשמע כמו משהו מאופרת סבון.‬
‫לא, ברור שלא. זה מגוחך.‬
‫למה את מחייכת ככה? את עושה את זה תמיד.‬
‫את מכריחה את עצמך להיות מישהי שאת לא?‬
‫מיו, אני...‬ ‫-אנוכית.‬
‫מה?‬ ‫-אנוכית!‬
‫את מאוד אנוכית! את מרוכזת בעצמך!‬
‫מיו?‬
‫אז מה אם אני מכריחה את עצמי לחייך?‬
‫אני עושה את זה כי אני רוצה!‬
‫אמא חורגת? אז מה?‬
‫את ואבא כבר ידעתם שאני לא אשמח!‬
‫אבל אני עושה כמיטב יכולתי‬ ‫לחיות איתך בשלום, לא?‬
‫ועכשיו...‬
‫את רוצה שאפסיק לחייך‬ ‫אם אני לא מתכוונת לזה?‬
‫רק מה שאת רוצה משנה, נכון?‬ ‫-מיו!‬
‫שאני לא אתחיל לדבר על אמא.‬
‫היא נטשה אותי ועזבה.‬
‫ועכשיו היא אומרת שהיא רוצה שאגור איתה?‬
‫לא אכפת לי לא מאמא, לא מאבא ולא ממך!‬
‫לא אכפת לי בכלל!‬
‫אני לא צריכה אף אחד מכם!‬
‫מיו!‬ ‫-מיו!‬
‫חכי!‬
‫תחזרי!‬
‫מיו!‬
‫כבר לא אכפת לי.‬
‫העלמה קאורו, קינקו, אבא, אמא...‬
‫לא אכפת לי אם כולם ישנאו אותי.‬
‫אני צריכה רק את הינודה.‬
‫אני כזאת מטומטמת. יורי צדקה.‬
‫הוא לא התכוון לכלום‬ ‫כשהוא חלק איתי את הארוחה שלו.‬
‫אבל אני התלהבתי וכתבתי לו מכתב.‬
‫עכשיו הוא אומר שהוא שונא אותי.‬
‫למה?‬
‫אני רוצה לשמוע אותו אומר, "אני אוהב אותך."‬
‫"הזריחה של הינודה‬
‫זה כשהשמש זורחת מעל האופק,‬ ‫ומחממת את נשמתי.‬
‫כשאני איתך, חם ונעים לי בפנים.‬
‫אני יודעת שעוד אנשים מרגישים ככה.‬
‫גם אם הדברים לא תמיד מסתדרים‬ ‫כמו שרצית, אל תאשים את עצמך..."‬
‫אני בדיוק כמוך, אני לא יכולה‬ ‫להגיד את מה שאני מרגישה באמת.‬
‫למה היא אמרה את זה?‬
‫אף פעם לא סיפרתי לה על הבעיות שלי.‬
‫לא מאוחר מדי בשבילך?‬
‫זוכרת את הצלחת שדרכת עליה?‬ ‫השארת בה טביעת רגל.‬
‫זה היה מדהים. סבא התרשם מאוד.‬
‫"אני לא כמוך..."‬
‫ריח של שמש.‬
‫הריח שלה.‬
‫היא לא נראית כמו מישהי שקשה לה להתבטא.‬
‫רגע, מה?‬
‫אני אוהב אותך!‬
‫איך לא הבנתי?‬
‫"אני אוהב אותך."‬
‫אז אם הייתי טארו, הוא היה אוהב אותי?‬
‫הינודה, זריחה.‬
‫תמיד חלמתי לראות את הזריחה עם הינודה.‬
‫זה...‬
‫נכון. זה הבית של הינודה.‬
‫מה? אוי, לא. תראו מה השעה!‬ ‫אני מאחרת לבית הספר!‬
‫אוי, נכון, אני חתולה. אני לא חייבת ללכת.‬
‫מוכר המסכות!‬
‫הכול יותר טוב כשאת חתולה!‬
‫השמש זורחת ויש קשת בענן.‬
‫אני חתול, אז את יכולה‬ ‫להאמין לי. אין שום ספק.‬
‫נמאס לי.‬
‫מה זאת אומרת?‬
‫נמאס לי להיות מיו.‬
‫באמת? יופי, טוב מאוד.‬
‫נמאס לי.‬
‫תודה!‬ ‫-מה זה?‬
‫הפרצוף האנושי שלך.‬
‫הוא יורד כשאת בטוחה‬ ‫שאת לא רוצה להיות אנושית יותר.‬
‫מעכשיו תישארי חתולה.‬
‫מה? אני לא יכולה לחזור להיות אנושית?‬
‫את יכולה, אם רק תעטי את המסכה.‬
‫אבל את צריכה לעשות את זה‬ ‫לפני שתהפכי לחתולה אמיתית.‬
‫צריך עוד קצת זמן כדי להשלים את השינוי.‬
‫כשתגיע העת, אני אקח אותך למקום נפלא‬
‫כדי לציין את המאורע.‬
‫רגע, אני לא...‬
‫שלום לך, מוגה.‬
‫פוקסה, הינודה, בואו איתי.‬
‫- משרד המנהל -‬
‫היא ברחה מהבית?‬
‫ידוע לך משהו על זה?‬
‫לא.‬
‫אתה הינודה?‬ ‫-כן.‬
‫אתה יוצא עם מיו?‬ ‫-מה?‬
‫מיו הזכירה אותך פעם.‬
‫היא הלכה לבית שלך?‬
‫לא.‬ ‫-תגיד לנו את האמת, בבקשה.‬
‫לא נכעס עליך.‬
‫הם לא זוג.‬
‫אבל מיו התגנבה מהבית בכל יום...‬
‫הם לא זוג.‬
‫אני אמורה לדעת.‬ ‫אני חוזרת עם מוגה הביתה בכל יום.‬
‫אם את יודעת איפה היא, תגידי לנו, בבקשה.‬
‫אם הייתי יודעת...‬
‫אז לא הייתי כזאת חברה חסרת תועלת.‬
‫סליחה.‬
‫תודה.‬
‫מה הם רצו? זה קשור למוגה?‬
‫כן. היא ברחה מהבית.‬
‫באמת?‬
‫באנאי וניבורי בטח עצבנו אותה.‬
‫אני לא בטוח.‬
‫אין סיכוי שהיא היתה בורחת‬ ‫בגלל שני אפסים כמוהם.‬
‫את חושבת?‬
‫את חברה שלה מאז היסודי, נכון?‬
‫בשבילנו היא העלמה מוזרה וגם הזויה,‬ ‫אבל בשבילך לא. את מבינה אותה.‬
‫אני הולך לחפש את מוגה!‬
‫מה? עכשיו?‬ ‫-מה?‬
‫איסאמי, תגיד למורים...‬ ‫-לא!‬
‫עצור! אני אחפש אותה לבד!‬ ‫-מה את...?‬
‫אתה לא יכול לחפש אותה!‬ ‫-מה?‬
‫היי, מה קורה פה?‬ ‫-רגע! לא!‬
‫איסאמי?‬ ‫-באתי לבדוק מה איתם.‬
‫בסדר, בואו נחזור לכיתה!‬
‫הבנתי. לא ידעתי על המצב המשפחתי שלה.‬
‫אמא שלה נטשה אותה‬ ‫כשהיא היתה בבית הספר היסודי.‬
‫הילדות בכיתה שלה החרימו אותה בגלל זה.‬
‫עד אז הייתי חברה טובה שלה.‬
‫אבל היא לא רצתה‬ ‫שיתייחסו אליי לא יפה, אז...‬
‫כן, זה קורה, כנראה.‬
‫"כנראה"?‬
‫יורי!‬
‫יורי הולכת איתנו, נכון?‬
‫היא אמרה שהיא לא צריכה אותך,‬ ‫העלמה מוזרה וגם הזויה.‬
‫אמא שלך בטח אמרה לך את אותו דבר.‬ ‫-בואי נלך, יורי.‬
‫בסדר.‬
‫זה כאב!‬
‫השתגעת? למה עשית את זה?‬
‫אני אספר למורה!‬
‫זאת בריונות.‬
‫גם אני לא צריכה אתכן!‬ ‫לא את יורי ולא את אמא שלי!‬
‫אני לא צריכה אתכן!‬ ‫אני לא צריכה אף אחד! אף אחד!‬
‫חכי!‬
‫מוגה, חכי.‬
‫אני צריכה אותך, מוגה!‬
‫את אולי לא צריכה אותי, אבל אני צריכה אותך!‬
‫מוגה!‬
‫מוגה, סליחה!‬
‫מוגה, חכי!‬
‫אני מצטערת, מוגה!‬
‫ואז הבנתי,‬
‫שמוגה תמיד מעמידה פני אמיצה.‬ ‫היא מעמידה פנים שהכול בסדר,‬
‫גם כשעמוק בלב כואב לה.‬
‫היי, הינודה, התכוונת‬ ‫כשאמרת למוגה שאתה שונא אותה?‬
‫מה?‬
‫אם התכוונת לזה, אני רוצה שתתעלם ממנה.‬
‫מה?‬
‫אל תפתח אצלה תקוות.‬
‫אני...‬
‫מה? רגע! אל תגיד שום דבר!‬
‫אני צריכה להיות בטוחה.‬ ‫מוגה בעצם מוצאת חן בעיניך?‬
‫אם כן, היא צריכה להיות הראשונה‬ ‫שתשמע את זה ממך. לא אני.‬
‫בעצם, אני לא שונא אותה.‬
‫- חטיבת הביניים טוקונמה -‬
‫החברה של מיו קראה לה "מוגה".‬
‫כן. זה הכינוי שלה.‬
‫לא היה לי מושג. אמא שלה יודעת?‬
‫אוי, באמת...‬ ‫-מה קרה?‬
‫היא באה אלינו.‬
‫רגע, זה האופנוע של אמא.‬
‫אמרתי לך לקנות לה סמרטפון.‬
‫למה הלכתם לבית הספר שלה?‬
‫חשבתם מה יש לחברים שלה להגיד עליכם?‬
‫חשבנו שיכול להיות שהחברים שלה יידעו משהו.‬
‫אז יכולתם להתקשר אליהם!‬ ‫אתם לא יודעים מי החברים שלה?‬
‫אני לא יודע.‬
‫ואתה קורא לעצמך אבא שלה?‬
‫היא לא הלכה אלייך, העלמה מיקי?‬
‫למה את רומזת?‬
‫מיו...‬
‫היא לא יכולה להיות מי שהיא באמת לידך!‬
‫היא טובת לב מכדי לדבר איתך בכנות.‬ ‫אבל מה את מבינה בזה?‬
‫נדחפת בכוח לחיים שלה ולתוך המשפחה שלנו.‬
‫ברור שלא תביני.‬
‫אני הייתי אמורה להגיד את זה.‬ ‫את חשבת על הרגשות שלה‬
‫כשנטשת אותה?‬
‫סליחה?‬
‫את לא יודעת כמה סבל גרמת לה...‬
‫היי, היי!‬ ‫-למה זה היה טוב?‬
‫אני רוצה להיות שוב אמא שלה!‬ ‫אבל את מפריעה לי!‬
‫היי, מספיק!‬
‫אני רק רוצה שמיו...‬ ‫-מה?‬
‫זה לא הזמן הכי טוב להיפרד לשלום...‬
‫מוגה...‬
‫איפה את?‬
‫יורי?‬
‫פוקסה, חיפשתי אותך בכל מקום.‬
‫סליחה.‬
‫מצאת את ססאקי?‬
‫לא.‬
‫הבנתי. ניתן להורים שלה לטפל בזה.‬
‫בואי נחזור לבית הספר.‬ ‫-כן, המורה.‬
‫איפה הינודה?‬
‫הוא הלך לחפש את מיו בתחנת הרכבת.‬
‫רגע, הינודה מחפש אותי?‬
‫באמת?‬
‫זה כל מה שידוע לנו.‬ ‫אני יודע שאתם דואגים לה,‬
‫אבל אנחנו מבקשים שתשאירו‬ ‫את הטיפול בנושא למבוגרים.‬
‫קנטו אמור לחזור בקרוב.‬
‫את בטח ממש...‬
‫לא הבנתי, סבא.‬
‫אתה יכול לחזור על זה?‬
‫סליחה, אני לא יודע במה להאכיל אותך.‬
‫חזרתי, סבא!‬
‫ברוך שובך.‬
‫אמא עוד לא חזרה, נכון?‬
‫טארו?‬
‫אני חייב לצאת שוב.‬
‫אתה יכול להמציא תירוץ בשביל אמא?‬
‫בטח.‬
‫אולי את תוכלי למצוא אותה, טארו.‬
‫הבא בתור, בבקשה.‬
‫לאן היא נעלמה?‬
‫רגע, כולם מחפשים אותי?‬
‫אני לא יודע עליה כלום.‬
‫איפה היא מסתובבת?‬ ‫מה היא אוהבת? על מה היא חושבת?‬
‫לא היה לי מושג מה עובר עליה.‬
‫לידי, היא תמיד חייכה וצחקה.‬ ‫היא עשתה את זה בשבילי.‬
‫יחסית אליי, היא חזקה ומדהימה.‬
‫זאת דרך לבטא אהבה!‬
‫הבנתי.‬
‫פחדתי שהיא תראה מי אני, שאני סתם מישהו.‬
‫הינודה...‬
‫אני חייב לבקש ממנה סליחה. היא תחזור, נכון?‬
‫אתה מדהים, הינודה. אני יודעת את זה.‬
‫אתה אוהב את המשפחה שלך.‬ ‫אתה נאמן לחברים שלך.‬
‫אתה מתייחס לחיות בעדינות.‬
‫בגלל זה... אני אוהבת אותך!‬
‫מוגה.‬
‫כן?‬
‫הייתי צריך...‬
‫מה?‬
‫המכתב... אם רק הייתי...‬
‫אני לא מבינה מה הוא אומר.‬
‫אז אני באמת הופכת לחתולה.‬
‫פישלתי.‬
‫הייתי צריכה להגיד לו‬ ‫לשכוח ממני לפני שהפכתי לחתולה.‬
‫אני רוצה לחזור להיות אנושית.‬
‫בוקר טוב!‬
‫בוקר טוב.‬
‫הינודה!‬
‫בוקר טוב!‬
‫בוקר טוב...‬
‫עברו שלושה ימים מאז שהיא חזרה,‬
‫והיא לא ביצעה אפילו מתקפת זריחה אחת.‬
‫כן...‬
‫משהו לא בסדר איתה.‬
‫היא עדיין פגועה בגלל הסיפור של המכתב?‬
‫ביקשת ממנה סליחה, נכון?‬
‫כן.‬
‫אלוהים, איזו חמודה! מאיפה באת?‬
‫ראיתי אותה מסתובבת בעיר.‬
‫היא מסתכלת עלינו!‬
‫תראו אילו עיניים!‬ ‫-בואי הנה!‬
‫הסתבכתי.‬
‫וכך מקבלים מהפועל את שם הפעולה.‬
‫מה כתוב בדוגמה הראשונה? ססאקי.‬
‫בוא נראה. "אני שונאת אורז יבש."‬
‫מה?‬ ‫-אני לא בטוחה...‬
‫הם צוחקים מהבדיחה שלה.‬
‫אני חייבת לעשות משהו.‬ ‫המוגה המזויפת היא בעצם...‬
‫היי, מוכר מסכות!‬
‫איפה אתה? מוכר מסכות!‬
‫מה?‬
‫חזרתי הביתה!‬
‫מיו? יוג'י, מיו חזרה!‬
‫מה? מיו!‬
‫חזרת! את בסדר? כמה דאגתי לך!‬
‫מישהו ניסה לעשות לך משהו?‬
‫את ספוגת מים.‬ ‫-אני בסדר.‬
‫את תתקררי.‬
‫הנה. אני אמלא לך אמבטיה.‬
‫נאכל ברגע...‬
‫וואו, לא ידעתי...‬
‫תודה רבה.‬
‫רגשות של אחרים הם בגדר מסתורין.‬
‫לכל היותר, אפשר לנחש.‬
‫אסור לכם להניח שהבנתם מישהו באמת.‬
‫להתראות.‬
‫טוב, ביי.‬
‫מה? מוגה, חכי.‬
‫לגמרי שכחתי שהיינו אמורים ללכת הביתה ביחד.‬
‫הכול בסדר?‬
‫כן, בטח.‬
‫היי, הינודה, אני חושבת שהלילה אישן אצלך.‬
‫מה?‬
‫על מה את מדברת?‬
‫אני אבוא לבית שלך,‬ ‫אוכל את האוכל שלך, ואז נישן ביחד.‬
‫מה?‬ ‫-רגע, מה?‬
‫השתגעת?‬
‫זאת בדיחה?‬
‫זה לא אפשרי?‬ ‫-ברור שלא!‬
‫מה הבעיה שלך?‬
‫אני לא מאמין שדאגתי לך.‬
‫בוא נלך, איסאמי.‬
‫מוגה.‬
‫היא באמת העלמה מוזרה וגם הזויה.‬
‫אני מעריץ אותך על זה‬ ‫שאת חברה שלה כל כך הרבה זמן.‬
‫תודה.‬ ‫-להתראות.‬
‫הוא סירב לי.‬
‫למה ציפית?‬
‫טוב, נו.‬
‫ביי, להתראות.‬
‫ביי.‬
‫שלום לך, חתולה קטנה.‬
‫מה? אני מבינה אותך!‬
‫טוב, גם אני עדיין חצי חתולה.‬ ‫אני עוד לא אנושית לגמרי.‬
‫את קינקו, נכון?‬
‫בדיוק.‬
‫תקשיבי, קינקו,‬
‫אני רוצה לחזור להיות אנושית.‬
‫תחזירי לי את הפרצוף שלי, בבקשה!‬
‫אני לא מבינה מה הינודה אומר!‬
‫כי את הופכת לחתולה אמיתית.‬
‫אל תדאגי. אני אגשים את החלום שלך.‬
‫אני אצא עם הינודה.‬
‫רגע, את בטוחה שאין לך בעיה עם זה?‬
‫היי, קינקו!‬
‫אני מעדיפה להיות חתולה, למען האמת.‬
‫אז למה...?‬
‫עשיתי את זה בשבילה.‬
‫בשביל מי? בשביל העלמה קאורו?‬
‫בזכותה הייתי מאושרת.‬
‫רציתי להחזיר לה טובה.‬
‫בני אדם חיים יותר שנים מחתולים.‬
‫אני כבר קרובה לסוף חיי.‬
‫רציתי שקאורו תהיה מאושרת‬ ‫גם אחרי שקינקו תמות.‬
‫את תחיי את חייך כחתולה, ואני אחיה את חייך.‬
‫אתפוס את מקומך כבת של קאורו.‬
‫לא... לא, לא, לא!‬
‫אני רוצה להיות עם הינודה...‬
‫מאוחר מדי.‬
‫מוכר המסכות ואני‬
‫נקבל חצי מתוחלת החיים שלך כל אחד.‬ ‫ככה זה עובד.‬
‫לא... איך אפשר לבטל את זה?‬
‫איפה מוכר המסכות?‬
‫בדרך כלל הוא בצד השני.‬
‫בצד השני? איך אני מגיעה לשם?‬
‫אם את חתולה, את תראי את הדרך.‬
‫מה זה? שביל?‬
‫אם את רואה אותו, השינוי שלך כמעט הושלם.‬
‫חכי!‬
‫אני לא יכולה לחכות לפסטיבל!‬
‫לפסטיבל?‬
‫- ראיתם את החתולה הזאת?‬ ‫קינקו, בת 12 -‬
‫סליחה, קאורו...‬
‫מה זה?‬
‫איזה שער חמוד. הוא לחתולים?‬
‫אני רוצה לחזור להיות מיו.‬
‫לא, לא. אי אפשר.‬
‫מוכר המסכות!‬
‫למה לחזור לקיום האנושי האומלל?‬
‫תלקקי את הטוסיק כמו חתולה טובה,‬ ‫ותני להינודה לטפל בך.‬
‫איפה "הצד השני"?‬ ‫ומה זה ה"פסטיבל" הזה? מה...?‬
‫קינקו אמרה לי! היא לקחה את הפנים שלי!‬
‫ביום של פסטיבל הקיץ הבא,‬ ‫תהפכי לחתולה אמיתית.‬
‫בפסטיבל הקיץ?‬
‫מה?‬
‫חכה! אני...‬
‫אני רוצה לחזור להיות אנושית!‬
‫אני רוצה לספר להינודה על הרגשות שלי כלפיו.‬
‫אם את חתולה, את תראי את הדרך.‬
‫מה? מה זה?‬
‫מה?‬
‫מה זה, לכל הרוחות?‬
‫אני חייבת ללכת לשם.‬
‫- שיחה נכנסת‬ ‫יוריקו פוקסה -‬
‫איך אמרנו שמשתמשים בזה?‬
‫פה?‬ ‫-הלו?‬
‫כן, היי!‬
‫כבר התרגלת לטלפון שלך?‬
‫לא, עוד לא.‬
‫באיזו מערה גרת?‬ ‫בכל אופן, לגבי הפסטיבל היום...‬
‫הפסטיבל...‬
‫איסאמי התקשר אליי.‬
‫הוא הזמין את שתינו‬ ‫ללכת איתו ועם הינודה לפסטיבל.‬
‫פסטיבל, מה?‬
‫מה את רוצה לעשות?‬
‫אני חושבת שאלך עם העלמה קאורו.‬
‫מה? באמת? מה עם אמא שלך?‬
‫עדיין אין לה את המספר שלי.‬
‫הבנתי.‬
‫העלמה קאורו, הכול בסדר?‬
‫מיו, את יוצאת?‬
‫לא.‬
‫קינקו עדיין לא חזרה.‬
‫היא לא עשתה דבר כזה אף פעם.‬
‫לא אכפת לי שהיא תשכח אותי.‬
‫אני רק מקווה שמישהו אחר מטפל בה.‬
‫אני אלך לחפש אותה.‬
‫קאורו!‬
‫העלמה...‬
‫קינקו... קינקו...‬
‫לא תשכח אותך לעולם.‬
‫קינקו הכי מאושרת כשהיא איתך.‬
‫היא אוהבת אותך.‬
‫אני מקווה. תודה.‬
‫קאורו...‬
‫הבנתי.‬
‫כדאי לך לבוא בכל מקרה.‬
‫אני אבוא. להתראות.‬ ‫-להתראות.‬
‫היי, קנטו.‬
‫בוא נלך לפסטיבל ביחד.‬ ‫אולי תזמין גם את מר סקגוצ'י.‬
‫אני הולך עם חבר.‬
‫טוב, אולי תזמין את מר סקגוצ'י בכל זאת?‬
‫ואז תגיד לו שאתה לא יכול לבוא.‬
‫תזמיני אותו בעצמך.‬
‫ברצינות? טוב, אני אבקש מסבא.‬
‫מוגה לא תבוא איתנו?‬
‫מה את עושה?‬
‫אני צריכה לשאול אותך משהו.‬
‫מה? תיכנסי מהדלת.‬
‫הינודה, מה אתה מרגיש כלפיי?‬
‫מה? מה זאת אומרת?‬ ‫-אני מוצאת חן בעיניך?‬
‫מה?‬
‫על מה את מדברת? מה קרה לך בזמן האחרון?‬
‫פעם לא היה סיכוי שתגידי דבר כזה.‬
‫ידעתי. אני שקופה בעיניך.‬
‫מה?‬
‫אתה יודע שאני לא מוגה האמיתית.‬
‫את יכולה להפסיק עם ה...?‬
‫מה...?‬
‫"מה...?"‬
‫אני רוצה להבין.‬ ‫את לא רוצה להיות מוגה יותר?‬
‫טעיתי.‬
‫מוגה לא יכולה להחליף את קינקו.‬
‫לא הבנתי כמה קאורו אוהבת את קינקו.‬
‫אז טארו היא מוגה...‬
‫זה מסביר למה לשתיהן יש ריח של שמש.‬
‫אני אוהב אותך!‬
‫הלוואי שהייתי יודע קודם.‬
‫אבל אני מרחמת עליה.‬
‫אמא שלה חסרת אחריות.‬ ‫אני לא מתפלאת שהיא רצתה להיות חתולה.‬
‫בטח קשה לה.‬
‫היא לא מסוגלת לדמיין שמישהו אוהב אותה.‬
‫אפילו לא ההורים שלה.‬
‫לכן אתה היחיד שיכול להציל אותה.‬
‫בבקשה.‬
‫להציל אותה? אני?‬
‫אתה יכול לעשות את זה, הינודה.‬
‫אני מרגיש שמנצלים אותי.‬
‫אי החתולים?‬
‫נכון. העץ הקדוש יתעורר היום.‬
‫הכוחות שלו הופכים בני אדם לחתולים לנצח.‬
‫אני צריך לעכל הרבה דברים.‬
‫תן לי יד.‬ ‫-בסדר.‬
‫אל תעזוב, בסדר?‬
‫זה אי החתולים, בצד השני של הגשר.‬
‫איזה גשר?‬
‫אל תדאג, אני רואה אותו.‬
‫מה? מה זאת אומרת?‬
‫יש פה משהו.‬
‫אם תעזוב את היד שלי, תיפול.‬
‫אם היית חתול, היית רואה את הגשר.‬
‫זה כבר מוגזם!‬
‫מה לוקח להינודה כל כך הרבה זמן?‬
‫כן...‬
‫הפסטיבל לא יתקיים בגשם כזה בכל מקרה.‬
‫כן...‬
‫את רוצה ללכת לשתות קפה במקום זה?‬ ‫-רגע, זאת...‬
‫זאת יורי.‬
‫היי.‬
‫מוגה, איפה את?‬
‫על גשר, נראה לי.‬
‫מה? ראיתי את העלמה קאורו.‬
‫היא חיפשה את החתולה שלה בגשם.‬ ‫אפילו מטרייה לא היתה לה.‬
‫הבנתי.‬
‫את לבד?‬
‫לא, אני עם הינודה.‬
‫מה?‬
‫רגע, מי הזמין את מי?‬
‫אני הזמנתי אותו, נראה לי.‬
‫אמרת מספיק! לכי על זה! אני בעדך!‬
‫את חייבת לספר לי הכול מחר, בסדר?‬
‫כן. למוגה יש המון מזל.‬
‫על מה את מדברת?‬
‫יותר לאט!‬
‫מה המקום הזה?‬
‫כולם פה חתולים, והשמש לא זורחת אף פעם.‬
‫אין זמן לשאלות. אני חייבת למצוא אותו!‬
‫סליחה, אני מחפשת את מוכר המסכות.‬
‫מוכר מסכות? מה זה?‬
‫זה משהו טעים?‬ ‫-כדאי שתאכלי משהו לפני שאת הולכת.‬
‫כן, את תאהבי את התפריט שלנו.‬
‫החולדות שלנו טריות, את יודעת.‬
‫לא, תודה.‬
‫את בטוחה? הן ממש טעימות.‬
‫מישהו, בבקשה,‬ ‫איפה אני יכולה למצוא את מוכר המסכות?‬
‫מוכר המסכות!‬
‫מוכר המסכות! איפה אתה?‬
‫היי, גברת.‬ ‫-מי, אני?‬
‫את חצי אנושית, נכון?‬ ‫-מה?‬
‫לקחו לך את הפרצוף, מה?‬
‫אתה מכיר את מוכר המסכות?‬
‫תגיד לי איפה הוא, בבקשה!‬
‫אני חייבת לדבר איתו. אני אעשה הכול!‬
‫- בר החתול האנושי -‬
‫תיכנסי.‬
‫יש לנו אורחת, חבר'ה.‬
‫אני...‬
‫אז זה אי החתולים?‬
‫וכולם פה בבר היו פעם בני אדם?‬
‫נכון.‬
‫גם את רוצה להיות חתולה?‬
‫בטח היה לך קשה מאוד כבת אנוש!‬
‫בני האדם נוראים, נכון?‬
‫קצת קיצוני מצידך.‬
‫היי, את.‬ ‫-כן?‬
‫אם את רוצה לחזור להיות אנושית,‬
‫כדאי שתלכי מפה כמה שיותר מהר.‬
‫אבל בתור חתולה,‬ ‫אני לא יכולה לדבר עם בני אדם.‬
‫אני חייבת לספר למישהו איך אני מרגישה באמת.‬
‫אז למה את עדיין פה?‬
‫ברגע שמוכר המסכות יקבל‬ ‫את תוחלת החיים שלך, תהיי תקועה פה לנצח.‬
‫לא תוכלי לחזור להיות אנושית.‬
‫זאת... בעיה.‬
‫אלה בני אדם?‬ ‫-לא ראיתי בני אדם כבר עידנים.‬
‫מזכיר נשכחות.‬ ‫-הוא איש-חתול?‬
‫שים לב לראש.‬
‫מאוחר מדי.‬ ‫-סליחה.‬
‫סליחה!‬
‫הוא לא פה.‬
‫מה דעתך על זאת?‬
‫בסדר. תעשה גלגול.‬
‫מה המקום הזה?‬
‫עכשיו אני רואה מה יש סביב.‬ ‫זאת אומרת שאני חתול...‬
‫רק הידיים שלך? למה?‬
‫מניין לי לדעת?‬
‫ברוך הבא!‬
‫אתה בטח הינודה.‬
‫מוכר המסכות!‬ ‫-"מוכר המסכות"?‬
‫תקשיב. אני רוצה להחזיר‬ ‫למוגה את הפרצוף שלה.‬
‫אז...‬ ‫-מה אמרת?‬
‫זאת אומרת שאת לא רוצה‬ ‫את החלק שלך בתוחלת החיים שלה?‬
‫אם כך, אקח גם את החלק שלך.‬ ‫אין לך טענות, נכון?‬
‫לא, חכה!‬
‫יש לי שאלה. אתם לא מתחרטים‬ ‫על כך שהפכתם לחתולים?‬
‫אני מתחרט, אבל מה הטעם להתבוסס בזה?‬
‫זה יהיה עוד יותר מדכא.‬
‫ברחנו.‬
‫כולם פה בחרו לברוח מהבעיות שלהם.‬
‫נכון.‬
‫קחי אותי, למשל.‬
‫ברחתי מהאחריות שלי כאמא.‬
‫היו לי ספקות. האם הענקתי לילדים‬ ‫שלי את האהבה שהגיעה להם?‬
‫התחלתי לחשוב שהם יודעים‬ ‫שאני לא כשירה למשימה.‬
‫אז ברחתי.‬
‫גם אני. לא ידעתי איך לאהוב ואיך לקבל אהבה.‬
‫חוסר הביטחון שלי חנק אותי, ונאלצתי לברוח.‬
‫למדנו להשלים עם ההחלטה שלנו.‬
‫אבל כל החיים עדיין לפנייך.‬
‫תגידי לבחור המיוחד שלך איך את מרגישה באמת.‬
‫אני בטוח שאת יכולה!‬
‫תודה!‬ ‫-חבל! עצוב מאוד!‬
‫מה?‬
‫הינודה לא נמצא בממלכת בני האדם.‬
‫מה?‬ ‫-הוא כלוא בחנות שלי.‬
‫מה? מה עשית להינודה? למה?‬
‫הוא בא הנה לחפש אותך.‬
‫מה? אתה משקר.‬
‫הינודה אפילו לא יודע שאני טארו.‬
‫החתולה שקיבלה את הפרצוף שלך... קינקו, לא?‬
‫היא היתה איתו, אז הוא שמע ממנה, כנראה.‬
‫קינקו היתה איתו?‬
‫כן!‬
‫למה הם לא חיכו עוד קצת?‬
‫בקרוב מאוד תהפכי לחתולה אמיתית.‬
‫הינודה מחפש אותי? למה?‬
‫אסור לנו לאפשר להם לשבש את התוכנית.‬
‫בואי נלך מהר למקום המקודש.‬
‫עצור.‬
‫היא רק ילדה.‬
‫תוחלת החיים של ילדים ארוכה יותר!‬ ‫הרבה יותר משלך!‬
‫אני רוצה את תוחלת החיים שלה!‬
‫צריך להציל את ההינודה הזה.‬
‫בואי נלך לחנות שלו.‬
‫כן. תודה רבה. לכולכם!‬
‫מהר.‬ ‫-כן!‬
‫הינודה הוא הבחור המיוחד שלך, נכון?‬
‫כן.‬ ‫-אז הוא בא לחפש אותך.‬
‫אני לא בטוחה.‬ ‫-הוא בטח אמיץ מאוד אם הוא בא הנה.‬
‫היא לא זזה.‬
‫הגענו.‬
‫יש שם מישהו?‬
‫תפתחו את הדלת, בבקשה!‬
‫הינודה.‬ ‫-בבקשה!‬
‫תודה רבה...‬
‫טארו! לא, רגע. את מוגה, נכון?‬
‫אני מבינה מה אתה אומר!‬
‫הידיים שלך...‬
‫עטיתי מסכה, אבל היא לא הפכה אותי לחתול.‬
‫רק את הידיים שלי.‬
‫כל כך מתאים לך, הינודה.‬
‫מה זאת אומרת?‬
‫קחי את הפרצוף שלך בחזרה.‬
‫קינקו!‬
‫תחזרי להיות מיו ססאקי.‬
‫סוף סוף!‬
‫מה?‬
‫למה?‬
‫מוגה!‬
‫עצור!‬
‫זה לא טוב. העץ הקדוש עומד להתעורר.‬
‫בואו.‬ ‫-טוב!‬
‫חכו. אתם רצים מהר.‬ ‫-יותר מהר!‬
‫קדימה, יותר מהר!‬
‫אני רץ בשיא המהירות.‬
‫תודה.‬
‫למה היא לא חזרה להיות אנושית?‬
‫עמוק בלב, היא מאמינה‬ ‫שהשינוי חזרה יניב רק כאב וסבל.‬
‫עכשיו הכול תלוי בך.‬
‫בקצב הזה, גם הינודה יהפוך לחתול.‬
‫או אולי לחצי-חתול? מה זה משנה?‬
‫איזה אושר!‬
‫הינודה? הינודה!‬
‫מוגה!‬
‫הינודה. לא! לא את הינודה!‬ ‫-היי, תתנהגי יפה.‬
‫תפסיקי!‬
‫אני חייבת לחזור להיות אנושית!‬
‫מה?‬
‫היי, את צריכה לשמור על החיים שלך יותר טוב!‬
‫הם שלי עכשיו!‬
‫היי, תחזרי הנה!‬
‫מה קורה פה?‬
‫הינודה לא אמור להיות פה. הוא חייב לחזור!‬
‫הוא אמר שהוא רוצה ללמוד קדרות.‬ ‫הוא רוצה להיות כמו סבא שלו!‬
‫הינודה, בוא הנה!‬
‫מוגה!‬
‫הינודה!‬
‫סליחה, אתם בדרך למעלה?‬
‫מה? כן.‬
‫אפשר לתפוס טרמפ?‬
‫כן, בטח.‬
‫הדבר הזה עולה למעלה?‬
‫השטח פנוי!‬
‫הדבר הזה עולה למעלה?‬ ‫-עכשיו!‬
‫הינודה!‬
‫הינודה! לא!‬
‫תחזור!‬
‫באמת?‬ ‫-מה?‬
‫מוגה!‬
‫הינודה!‬
‫אתה תצליח, הינודה!‬
‫מוגה, בואי נלך הביתה.‬
‫אני...‬
‫הינודה, אני...‬
‫אני מצטערת.‬
‫למה את מתנצלת?‬
‫אני לא העיפרון הכי מחודד בקלמר.‬
‫אני מבין מי תומך בי,‬
‫מי עומד לצידי, רק כשהוא נעלם.‬
‫תמיד הייתי כזה.‬
‫אני...‬
‫הבנתי סוף סוף את האמת‬ ‫כשגיליתי שטארו היא בעצם את.‬
‫את עודדת אותי בבית הספר. תמיד את.‬
‫רגע, באמת? אתה באמת מתכוון לזה, הינודה?‬
‫ולכן אני חייב להשתנות! אני...‬
‫אתה צריך להישאר במקום.‬
‫מוכר המסכות!‬
‫אני אקח גם את תוחלת החיים שלך,‬
‫כפיצוי.‬ ‫-תעזוב אותו!‬
‫ברוך הבא למקום המקודש.‬
‫אין לכם דרך מוצא.‬
‫בקרוב מאוד תהפכו לחתולה ולחצי-חתול.‬
‫תוחלת החיים שלכם תהיה שלי!‬
‫"רק עוד מעט‬ ‫רק עוד מעט‬
‫תוחלת חייכם תהיה שלי‬ ‫אני חתול כה מאושר!‬
‫חתולים תמיד מאושרים‬ ‫לנצח נצחים"‬
‫אם נצא מפה,‬
‫ונגלה שכל העולם נעלם...‬
‫לא...‬
‫זה לא משנה לי.‬
‫אני לא רוצה שאת תיעלמי, מוגה.‬
‫גם אני!‬
‫גם אני לא רוצה שאתה תיעלם, הינודה.‬
‫מה? זה כואב!‬
‫חתיכת...‬ ‫-תהפוך את מוגה בחזרה לילדה רגילה!‬
‫איך עושים את זה?‬ ‫-הינודה!‬
‫תגיד לי!‬ ‫-היא לא רוצה להשתנות בחזרה!‬
‫אני רוצה להשתנות בחזרה!‬ ‫-הפרצוף שלך לא רוצה להשתנות.‬
‫גם אם תהיי שוב אנושית, שום דבר לא ישתנה!‬
‫זה לא נכון!‬
‫כשנשתנה בחזרה, נהיה...‬
‫נהיה טובים יותר!‬
‫כן! נהיה טובים יותר!‬
‫העץ הקדוש התעורר!‬
‫הגוף שלי...‬ ‫-מה קורה...?‬
‫אם תסלחי לי...‬
‫מה?‬ ‫-נחמד מאוד!‬
‫אחר כך אקח את שלך, ואז...‬ ‫-עצור!‬
‫לא! תוחלת החיים שלי!‬
‫חכי! עצרי! עצרי!‬
‫תעצרי!‬ ‫-אני לוקח את מוגה איתי!‬
‫איך אתה יכול לעשות לה את זה?‬
‫היא לא עשתה שום דבר רע!‬ ‫-בואי הנה!‬
‫בואי!‬ ‫-היא לא אשמה שהיא סובלת כל כך!‬
‫לא...‬
‫הכול באשמתי!‬
‫אני חייבת לעשות משהו, אחרת אתחרט!‬
‫אני רוצה להראות לו שאני מרגישה כמוהו!‬
‫לא רק להינודה.‬
‫גם לעלמה קאורו, לאבא, לאמא...‬
‫מעולם לא אמרתי להם איך אני מרגישה באמת!‬
‫תיכנע כבר!‬ ‫-אני...‬
‫אני שונאת את המקום הזה!‬
‫אני רוצה לחזור! תן לי לחזור!‬
‫אנחנו... חייבים לחזור!‬ ‫-הינודה!‬
‫תתנהג יפה, אחרת אקרע אותך לגזרים!‬
‫מה?‬
‫אמרתי לך לא להתעסק איתם.‬
‫אתה...‬
‫תתפסו אותו.‬
‫לא! די!‬
‫סליחה שהתעכבנו.‬
‫תודה.‬
‫הם הצילו אותנו.‬
‫מוגה.‬ ‫-הינודה.‬
‫אני רוצה לדעת עלייך יותר.‬
‫הינודה...‬
‫"הינודה, מתקפת זריחה", למשל.‬
‫את עושה דברים מטורפים.‬
‫אבל אני רוצה להכיר את כל הצדדים שלך.‬
‫לא רק את הפרצוף המחייך שלך.‬ ‫אני רוצה לראות אותך כועסת.‬
‫וכשאת מתנהגת כמו ילדה מפונקת.‬
‫אתה בטוח? איך תאהב אותי‬ ‫אם תראה אותי ברגעים הכי גרועים שלי?‬
‫ואני רוצה להגיד, כשאת אנושית,‬
‫שאני אוהב אותך.‬
‫אני רוצה לראות אותך מחייכת שוב.‬
‫גם אני רוצה.‬
‫אני רוצה לראות אותך צוחק שוב כמו ילד.‬
‫אני רוצה להגיד לך,‬
‫שאני אוהבת אותך.‬
‫אני לא רוצה לחכות לאהבה.‬ ‫אני רוצה להגיד לך איך אני מרגישה.‬
‫בוא נחזור, ביחד.‬
‫נחזור למקום שאנחנו שייכים אליו.‬
‫גם את צריכה לחזור הביתה.‬ ‫לאהוב את הבעלים שלך.‬
‫אני אחזור. בסדר, בואו נלך.‬
‫כן!‬ ‫-כן!‬
‫תודה רבה על הכול!‬
‫להתראות!‬
‫תשמרו על עצמכם.‬
‫הינודה, קינקו, תודה לכם.‬
‫הדאגתי את שניכם מאוד.‬
‫לא רק אותנו.‬
‫פוקסה ואיסאמי דאגו מאוד כשהם שמעו שברחת.‬
‫גם באנאי וניבורי.‬ ‫אבל הם ניסו לא להראות את זה.‬
‫ההורים שלך חלו מרוב דאגה.‬
‫את אולי לא יודעת,‬ ‫אבל את חשובה להרבה אנשים.‬
‫אני סוגרת את הלב שלי בפני כולם.‬
‫העלמה קאורו, אבא, אמא...‬
‫אמרתי לעצמי שאני לא צריכה אותם,‬ ‫שהם סתם דחלילים ברקע.‬
‫אבל עכשיו אני יודעת שטעיתי.‬
‫אני אנסה לחבב גם אותם.‬
‫אני שוב אנושית!‬
‫גם אני!‬
‫אני מקווה שגם בצד השני‬ ‫כולם יכולים להיות מאושרים.‬
‫כן.‬
‫מוגה, אני אוהב אותך.‬
‫גם אני. אני אוהבת אותך מאוד, הינודה.‬
‫חזרתי הביתה.‬
‫ברוכה הבאה...‬
‫קינקו!‬
‫אני כל כך שמחה שחזרת!‬
‫קינקו אוהבת אותי עכשיו.‬
‫אוי, באמת...‬
‫אני...‬
‫אני רוצה להיות קדר.‬
‫אז הכבשן לא ילך למחסן, כנראה.‬
‫תודה.‬
‫לא משנה.‬
‫אני אוהב אותך.‬
‫אוי, אבל אני...‬
‫אני מאורסת.‬
‫סליחה...‬
‫אוי, לא.‬
‫חכי!‬
‫אז החזקתם ידיים?‬
‫אמרת לו שאת אוהבת אותו?‬
‫וגם הוא אוהב אותך?‬
‫אני כל כך שמחה!‬
‫תודה.‬
‫להתראות!‬
‫להתראות.‬
‫בוקר טוב!‬
‫בוקר...‬ ‫-בוקר טוב.‬
‫יום טוב לכם!‬
‫היי.‬
‫מה קרה?‬
‫שום דבר.‬
‫די עם המבטים!‬
‫אל תתייחסו אליי.‬
‫לא קורה בינינו כלום, בסדר?‬
‫אם את אומרת.‬
‫לא, באמת!‬
‫אם את אומרת.‬
‫הינודה,‬
‫מתקפת זריחה!‬
‫- סוף -‬
‫הזריחה של הינודה‬
‫זה כשהשמש זורחת מעל האופק,‬ ‫ומחממת את נשמתי.‬
‫תרגום כתוביות: ברונק פרלמוטר‬