Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
‫- מוקדש לילדים ולמְתַקְנִים עם נשמות פצועות… -‬
‫"תתאהב גם בשבילי‬
‫"אל תעצור את החיים‬
‫"אם אתה רוצה להתפשר על כל כך מעט‬ ‫פשוט תחיה את חייך‬
‫"כמה מאיתנו כבר מגינים על האהבה?"‬
‫כן.‬
‫זהו זה.‬
‫אח, שמרתי את ההערות שלך.‬
‫מטומטם אחד!‬
‫פגע וברח? מה לעזאזל עשית?‬
‫אבא, לא ידעתי מה לעשות.‬ ‫היה חשוך ולא היה אף אחד בסביבה.‬
‫הרסת את עצמך ואותנו.‬
‫עטיף, תציל אותו, אני מתחננת.‬
‫ערב טוב, עטיף.‬ ‫הרכב שלך היה מעורב בתאונה.‬
‫אני יודע, קפטן. ערב טוב. הרגע שמעתי.‬
‫הבן שלי…‬
‫האיש שהוא פגע בו מת.‬
‫הוא צריך לבוא איתנו.‬
‫באראן, שמעת את הקפטן. קדימה.‬
‫אבל, אבא, אני לא…‬
‫בן…‬
‫זה יעבור מהר.‬
‫אתה קטין, בן.‬
‫זה יהרוס לאחיך את החיים,‬ ‫אבל אתה תשתחרר מהר.‬
‫קדימה, ילד.‬
‫אח, הם לוקחים אותי.‬
‫קדימה, ילד.‬
‫בואו נלך.‬
‫- נטוש -‬
‫- משרד המשפטים‬ ‫מתקן כליאה פתוח -‬
‫- כעבור 15 שנה -‬
‫בהצלחה.‬
‫בהצלחה, באראן.‬
‫בהצלחה.‬
‫באראן.‬
‫בחיי, לא זיהיתי אותך‬ ‫כשיצאת מהשער בהתחלה.‬
‫אבל העיניים שלך זהות.‬
‫וואו, כמעט לא זיהיתי את אחי.‬
‫לידיה, זה הדוד שלך.‬
‫באראן, עצור. עצור!‬ ‫-תן לי ללכת, בנאדם.‬
‫אל תהיה כזה עקשן. באתי לקחת אותך הביתה.‬
‫עזוב.‬ ‫-באראן, עצור, בבקשה.‬
‫נתתי לך ללכת פעם אחת.‬ ‫אני אמות לפני שאעשה את זה שוב, בסדר?‬
‫אתה רוצה שארד על הברכיים?‬
‫בבקשה תן לי עוד הזדמנות, באראן!‬
‫כדי שתרגיש טוב יותר? זה לא יקרה.‬
‫אני לא חייב לך את זה.‬
‫באראן, לא נשאר לנו אף אחד.‬
‫לאף אחד מאיתנו לא נשאר אף אחד.‬ ‫זה רק אנחנו עכשיו.‬
‫תן לי עוד הזדמנות.‬
‫אבא, קום בבקשה. קום.‬
‫אני חושבת שהדוד לא אוהב אותנו.‬
‫קום. אל תעשה סצנה מול הילדה.‬
‫תן לי הזדמנות, באראן!‬
‫לא. אני לא מוכן!‬
‫בסדר. אז אני פשוט אשב כאן. אני אשאר כאן.‬
‫אני נשאר כאן.‬
‫שתית?‬
‫כמובן.‬
‫דוד!‬
‫חכה.‬
‫מה אם אני אתחנן?‬
‫זה יעבוד?‬
‫הוא כזה נאה.‬
‫פאטי, סגור את הדלת.‬
‫חמש עשרה שנה, פאטי. עברו 15 שנה.‬
‫אנחנו לא מכירים אותו, פאטי, נכון?‬
‫מה זאת אומרת? הוא אחי.‬ ‫אני מכיר אותו טוב יותר מכל אחד אחר.‬
‫והוא יותר הגון משנינו.‬
‫שתית?‬
‫כמובן.‬
‫בקושי הצלחתי להביא אותו לכאן.‬ ‫הוא ישמע אותנו. תתביישי לך.‬
‫לכמה זמן הוא נשאר?‬ ‫-כמה זמן שהוא צריך, ארזו.‬
‫הם מרשים לי לשתות רק את הקצף.‬
‫מה?‬
‫איזה קצף?‬ ‫-הקצף מהקפה.‬
‫איזה קפה אתה הכי אוהב?‬
‫"לאקטה"? אמריקנו?‬
‫"יורטדו"?‬
‫הוא היה שם עם פסיכים, מטורפים‬ ‫ואלוהים יודע מי.‬
‫לא ייאמן. אתה לא ייאמן.‬
‫אנחנו יוצאים לחופשה, ארזו, יקירה.‬ ‫ממילא נהיה בחופשה.‬
‫בבקשה, תני לו להישאר כאן.‬ ‫תני לילד להירגע קצת.‬
‫בטח, פאטי. אתה צודק, הוא צריך להירגע.‬
‫לעזאזל איתנו. הרי הכול קשור אליו.‬ ‫-למה את אומרת את זה?‬
‫כי הרסת הכול, בגלל זה.‬
‫ואתה עדיין דואג לנוחות שלו.‬
‫האיש הוא רוצח.‬
‫בן כמה היית שם?‬
‫בן 14.‬
‫אח, הם לוקחים אותי.‬
‫אתה יכול להתכופף?‬
‫תתכופף.‬
‫למה?‬ ‫-סתם.‬
‫קצת יותר למטה.‬
‫אבל למה?‬ ‫-תעשה את זה וזהו.‬
‫אתה נורא זועף. בגלל זה קשה לראות את זה.‬
‫לראות מה?‬
‫כמה שאתה נאה.‬
‫באמת?‬
‫אף בחורה לא אמרה לך את זה?‬
‫לא.‬
‫אף אחד לא אמר לי את זה.‬
‫ראית את התמונות שלי כשהייתי קטנה?‬ ‫-לא.‬
‫אפשר להראות לך?‬
‫בסדר.‬
‫וואו. סוף סוף אתה מסכים למשהו.‬
‫באלים אומר, "כל הכבוד".‬ ‫הוא רוצה לנשק אותך.‬
‫להתכופף שוב?‬ ‫-כן.‬
‫לידיה.‬
‫לא אמרנו שתסיימי את שיעורי הבית שלך‬ ‫לפני ארוחת הערב?‬
‫למה את אף פעם לא מקשיבה לי?‬
‫אבל, אמא,‬ ‫אמרתי לך שכבר עשיתי את השיעורים.‬
‫בסדר, אז תעברי עליהם שוב.‬
‫אבל רציתי להראות לדוד את התמונות שלי.‬
‫לידיה, אל תציקי לאנשים.‬
‫לא הצקתי לו.‬
‫לכי לחדר שלך. את מעייפת.‬
‫לא. זה בסדר.‬
‫עדיין. יש דברים שהיא עוד צריכה ללמוד.‬
‫ארזו. טוב, זה מספיק.‬
‫אבא.‬ ‫-אהובתי.‬
‫הדוד אוהב קפה פשוט. קפה טורקי פשוט.‬
‫כן. אני… לא חשבתי. מה תרצה?‬
‫זה בסדר. אני גם ככה לא נשאר.‬
‫אני מתנצל על הטרחה.‬
‫קדימה, לידיה. בואי.‬
‫בואי.‬
‫באראן, לאן אתה הולך? חכה.‬ ‫-עזוב אותי.‬
‫בבקשה, אל תלך.‬ ‫-זוז.‬
‫באראן! אני אחיך.‬
‫אתה תקשיב לי.‬
‫מישהו יכול להתייחס אליי ברצינות בבית הזה?‬
‫אל תגרום לי להתחנן בשביל דברים.‬
‫אני לא יודע לאיזה דברים אתה מתכוון.‬
‫אבל תחנונים לא יעזרו לך כאן.‬
‫עכשיו, זוז.‬
‫תפסיק.‬
‫באראן!‬ ‫-זוז!‬
‫תקשיב לי. באתי לשם בכל יום ביקור, בסדר?‬
‫לא רצית לראות אותי, אפילו לא פעם אחת.‬
‫לא לקחת את הכסף ששלחתי.‬
‫לא כתבת בכלל.‬
‫אתה חושב שהענשת אותי?‬
‫בכל פעם שהלכתי לשם,‬
‫המחשבה שאסתכל לך בעיניים הרגה אותי.‬
‫אז עשית לי טובה כשסירבת לראות אותי.‬
‫לא אמרת מילה.‬
‫גם לא בבית המשפט.‬
‫למה לא אמרת משהו?‬
‫למה לא אמרת, "הם מכרו אותי"?‬
‫ריצית את העונש ויצאת.‬ ‫אני לא יכול לצאת, באראן.‬
‫אני כלוא בכלא משלי.‬
‫אני מפחד שהבת שלי תהיה אומללה.‬
‫בבקשה, תעזור לי. אני מתחנן.‬
‫באראן.‬
‫אני לא יכול לחיות עם החרטה הזאת.‬
‫באלים צדק.‬
‫אני ואתה היינו דומים גם בתור תינוקות.‬
‫היית ילד טוב מאוד.‬
‫אבא שלי סיפר לי.‬
‫אתה…‬
‫אף פעם לא גרמת לו לבכות.‬
‫אף פעם לא גרמת לו להיות עצוב.‬
‫אתה תישאר, נכון?‬
‫סליחה, אחי.‬
‫סליחה, יש לי שאלה אליך.‬
‫איזה זין זה…‬
‫מה אמרת?‬
‫מה אתה רוצה?‬
‫סליחה, לא ראיתי את האוזניות. מצטער.‬
‫משהו לא בסדר איתך?‬ ‫-היי! סוהא, הוא חבר שלי.‬
‫מה אתה עושה? לך, יא פסיכי.‬
‫שאלוהים ייתן לי סבלנות.‬ ‫-אמרתי שתלך.‬
‫בחיי… אני כמו מגנט לפסיכים.‬
‫השתחררת מוקדם.‬
‫למה לא אמרת כלום?‬
‫הייתי מכין משהו. תתבייש לך.‬
‫מכין משהו? כמו מה, עוגה?‬
‫הייתי בא לאסוף אותך.‬ ‫גרמת לי להרגיש כמו חמור.‬
‫סיימת?‬
‫הייתה לך הזדמנות לבדוק מוסכים להשכרה?‬
‫אל תדאג, אחי.‬
‫אני כאן כדי לעזור לך להסתגל.‬
‫הדרך כבר סלולה.‬ ‫-על מה אתה מדבר?‬
‫המוסך הזה הוא הסיכוי היחיד שלי. בדקת?‬
‫כן, אחי. ומצאתי אחד זול.‬
‫מי הבעלים?‬ ‫-איזה פנסיונר.‬
‫אני כאן בשבילך. תשאיר את זה לי.‬ ‫תחגור חגורת בטיחות.‬
‫יש עליך חרא של ציפורים.‬
‫באראן, זה כבר לא הכלא.‬
‫פה יש שמיים, רוח, ציפורים.‬ ‫תראה, זה חרא על הכתף שלי.‬
‫נוכל לקנות כרטיסי לוטו אם נרצה.‬
‫אם נזכה, נוכל לנסוע…‬ ‫אנחנו יכולים לנסוע לסיציליה.‬
‫דיברנו על זה המון.‬
‫יש כל כך הרבה חלומות.‬ ‫נגשים את כולם. הבנת?‬
‫כן, אבל…‬
‫החלום שלי זה לפתוח מוסך. בוא, תראה לי.‬
‫תן לי לנגב את זה.‬
‫נשתחרר מכל החרא, סוף סוף.‬
‫אל תדאג.‬ ‫רק תראה את המקום, ואנחנו נטפל בזה.‬
‫אסאט, הוד מעלתך.‬
‫תחזור לעבודה אם גמרת להתפרפר.‬
‫אני בא, בוס.‬
‫לך שלושה רחובות למטה.‬ ‫אזור שלוש, מספר 56.‬
‫זה שם.‬
‫הלילה נחגוג. תגיע.‬ ‫-בסדר.‬
‫- להשכרה -‬
‫אסאט, מי הבחור הזה?‬
‫מצטער, בוס. יש לי עבודה.‬
‫מאיפה אתה מכיר אותו?‬
‫הוא חבר מהכלא.‬
‫כאן זה עולם אחר, בסדר, בחור?‬
‫לא יסבלו כאן חלאות.‬
‫גם אתה לא היית כאן אם הייתי יודע מראש.‬
‫איך אתה יודע שהוא חלאה, בוס?‬
‫אתה צוחק עליי? הוא בבירור פסיכי.‬
‫בוס, בבקשה אל תעשה את זה.‬
‫היית מתבייש במילים שלך‬ ‫אם היית מכיר את באראן.‬
‫והחלאות והרוצחים הכי גרועים‬ ‫בכלל מסתובבים בחוץ.‬
‫אתה יודע את זה כמוני.‬
‫גלה קצת רחמים.‬
‫ולי.‬
‫תנגן לנו את זה. זה יום ההולדת שלו.‬
‫מיד.‬ ‫-תודה.‬
‫למה שיקרת לו?‬
‫כדי שאוכל לחגוג את השחרור שלך.‬
‫לחיים.‬
‫"נתת את לבך‬
‫"לסטוץ הקיץ הראשון שלך‬
‫"אחרי ששתית בקבוק שלם של ראקי מסטיק‬
‫"גם אתה בכית קצת‬
‫"תתאהב גם בשבילי‬
‫"אל תעצור את החיים‬
‫"אם אתה רוצה להתפשר על כל כך מעט‬ ‫פשוט תחיה את חייך‬
‫"כמה מאיתנו כבר מגינים על האהבה?"‬
‫וואו, אחי. בקרוב יהיה לך כאב לב ראשון.‬
‫לא תפסיק להתבכיין לי על זה.‬
‫נבוא לכאן ונשתכר.‬ ‫אני רואה שאתה תצטרך את זה.‬
‫מה זה?‬
‫כאב לב.‬ ‫-באמת?‬
‫- מוסך קר-טל -‬
‫מה דעתך? עשיתי לבד.‬
‫נחמד מאוד.‬
‫אסאט.‬
‫בוא נסדר את עניין המוסך מחר על הבוקר,‬
‫ואז אני אפסיק לדאוג.‬
‫לפחות יהיה לי מקום לגור בו.‬
‫לא נוח לך אצל אחיך?‬
‫מה יש לך?‬
‫אתה זועף. מה קרה?‬
‫בעל הבית.‬
‫נו? מה איתו?‬
‫האידיוט שינה את דעתו.‬
‫מישהו הציע יותר כסף.‬
‫אז הוא הכפיל את המקדמה.‬
‫הוא יחתום עם השני אם לא נשלם.‬
‫מי השני?‬ ‫-סתם מישהו.‬
‫אבל הוא הציע הרבה כסף.‬
‫איך אני אשלם כפול?‬
‫קיבינימט!‬
‫אל תתעצבן.‬ ‫-איך אפשר שלא?‬
‫זה כל מה שחסכתי.‬
‫המוסך היה הדרך היחידה שלי לצאת.‬
‫אתה יודע עם כמה חרא הייתי צריך להתמודד‬ ‫כדי לקבל את זה?‬
‫בסדר, בבקשה תירגע.‬ ‫פשוט נמצא מוסך אחר.‬
‫אולי כדאי שתדבר עם אחיך.‬ ‫-אסאט, אל תעצבן אותי.‬
‫דבר איתו. הוא מהנדס בכיר.‬
‫הוא יכול לעזור לך.‬ ‫-הוא צריך לעזור לעצמו.‬
‫לא, הוא צריך לעזור לך. הוא חייב לך.‬
‫תפסיק.‬ ‫-למה?‬
‫מה הקטע עם הגאווה?‬
‫בילית חצי מהחיים שלך בכלא.‬ ‫סבלת כל כך הרבה.‬
‫תפסיק לסחוב את כל המעמסה הזאת.‬ ‫תן לו לשלם.‬
‫אחיך חייב לך את חייו, בסדר?‬
‫ואתה דואג בגלל מוסך דפוק.‬
‫גם אני חייב לך.‬
‫אני חייב לך בגדול.‬
‫אני נשבע, אנחנו נמצא פתרון. אל תדאג.‬
‫מה את עושה כאן?‬ ‫-מחכה לך.‬
‫בוא, אראה לך את התמונות שלי.‬
‫אפשר אחר כך?‬
‫אני מותש.‬
‫מותש? מה זה אומר?‬
‫זה אומר שאני עייף.‬
‫בוא.‬
‫תראה, זה זיפסיפ. הכלב חטף אותו בפארק.‬
‫אבל זה בסדר. עדיין יש לי את באלים.‬
‫אני לוקחת את באלים איתי כל הזמן,‬ ‫כדי שאף אחד לא יחטוף אותו.‬
‫ילדה טובה. אל תיתני לבאלים ללכת, טוב?‬
‫לידיה, את שם?‬
‫באראן, נוכל לדבר בפנים לרגע?‬
‫אני בבית!‬
‫אבא הגיע!‬
‫באראן, אתה יודע שאנחנו נוסעים.‬
‫כתבתי לך כמה דברים חשובים.‬
‫הנה חלק.‬
‫איינור באה לנקות כל יום חמישי בשעה 08:00.‬
‫היא יוצאת בסביבות 18:00.‬
‫היא לא אוהבת שיש גברים בדירה.‬
‫אז תתכנן בהתאם.‬
‫הזבל נאסף ב-21:00.‬
‫אסור לעשן בשום אופן.‬ ‫האנשים כאן מאוד מקפידים על זה.‬
‫תשתמש בבקשה בתחתיות כשאתה אוכל.‬
‫אה, והכי חשוב…‬
‫אם מישהו ישאל, אתה מבקר מגרמניה.‬
‫לא כולם צריכים לדעת הכול.‬
‫זה ממש מביך, ארזו.‬
‫אמרתי משהו לא בסדר, פאטי?‬
‫מותק, את יכולה ללכת לחדר שלך קצת?‬
‫אמרתם שלא תריבו היום.‬
‫קדימה, מותק. לכי לחדר שלך.‬
‫לכי, אהובתי.‬
‫מה כל כך מביך, פאטי?‬
‫חוץ מזה שאתה צועק עליי בפומבי?‬
‫תניחי את הרשימה.‬ ‫אני נשבע, את עולה לי על העצבים.‬
‫את חושבת שהוא אידיוט‬
‫שצריך להגיד לו איך להשתמש במגבת‬ ‫או איך לאכול?‬
‫מה, הוא טיפש?‬
‫ארזו, אל תמתחי את הסבלנות שלי, בסדר, אישה?‬
‫יש לי דברים לומר,‬ ‫אם אנחנו מדברים על סבלנות.‬
‫באראן, אתה נראה כמו בחור נחמד.‬
‫לא הייתי רוצה שמשהו רע יקרה לך.‬
‫אז אסור שיראו אותך עם אחיך בחוץ.‬
‫חס וחלילה שיירו לך בברך.‬
‫ארזו, בחייך.‬
‫אל תגרמי לי לעשות משהו שאתחרט עליו.‬
‫זה רגיל אצלך.‬
‫אתה מבין מצוין בחרטות.‬
‫באראן, תוכל לתת לנו דקה, אח?‬
‫ארזו ואני צריכים לדבר.‬ ‫-למה?‬
‫הוא לא בן משפחה? הוא צריך לדעת הכול.‬
‫באראן, זה אפילו יותר גרוע‬ ‫מהאסירים שהיית איתם.‬
‫הוא יסבך אותך כמו שהוא סיבך אותי.‬
‫הוא סיבך את השותף שלו,‬ ‫הצבע שלו, הפועלים שלו.‬
‫אני רק אומרת לך‬ ‫למקרה שתחליט לבטוח בו‬
‫ולהיכנס איתו לעסקים.‬
‫הוא אפילו לא יכול לממן את שכר הלימוד‬ ‫של הילדה שלו.‬
‫אנחנו בפיגור בתשלום שכר הדירה‬ ‫של הדירה הזאת.‬
‫זה המצב שלנו, רק שתדע.‬
‫אתה חושב שהוא יעזור לך? כן, תחלום.‬
‫אני לא מצפה לעזרה.‬
‫שכרתי מוסך.‬
‫אני פותח עסק משלי.‬
‫אז אני לא צריך עזרה מבעלך.‬
‫באתי רק לקחת את הדברים שלי.‬
‫באראן, חכה…‬
‫ארזו השתגעה. עובר עליה משהו.‬
‫אל תקשיב לה.‬
‫אתה הוא זה שאני לא סובל.‬
‫עזוב אותי בשקט. לך תדאג למשפחה שלך.‬
‫בסדר?‬
‫איפה ישנת בלילה?‬
‫בחוף. אל תדאג.‬
‫של מי האוטו הזה?‬
‫איזה זקן עשיר הביא אותו.‬ ‫הוא ירש אותו מאבא שלו.‬
‫אני ארד להסתכל.‬
‫מה אתה עושה היום?‬
‫אני אבדוק את מודעות הדרושים.‬ ‫ואולי גם העברות שכירות.‬
‫אתה?‬ ‫-אני אעבוד.‬
‫האיש אמר שהוא ישלם טוב‬ ‫אם נצליח לתקן את הענתיקה.‬
‫הבוס התרגש, כמובן.‬
‫כולנו איחדנו כוחות וניסינו.‬
‫אבל לא הצלחנו.‬
‫שתנוח בשלום על משכבה.‬
‫על מה אתה מדבר? איך ויתרתם על מכונית כזאת?‬
‫כבר עברו שנתיים, בנאדם.‬
‫מה אתם עושים כאן?‬
‫בוס.‬ ‫-ובכן?‬
‫לא אמרתי לך לא לגעת בה בלי רשותי?‬
‫בוס, תן לו להסתכל. באראן יודע…‬ ‫-מספיק.‬
‫יש לנו הרבה עבודה.‬
‫נדבר.‬
‫אני לא רוצה לראות אותו כאן יותר.‬
‫יום טוב, אדוני.‬ ‫-איך אוכל לעזור לך?‬
‫רציתי לשאול, יש פה מוסכים להשכרה?‬
‫היה איזה מקום ברחוב הסמוך. לך תבדוק.‬
‫ברחוב שם?‬ ‫-כן.‬
‫תודה. יום נעים.‬
‫יום טוב, אדוני.‬ ‫-תודה.‬
‫אתה עוזב?‬ ‫-לא, שיניתי את דעתי.‬
‫בסדר, תודה. שיהיה לך יום נעים.‬ ‫-בהצלחה.‬
‫אל תדאג, בנאדם.‬
‫יש כאן מלא מקומות. אנחנו נמצא אחד.‬
‫יש המון אפשרויות. אנחנו נמצא פתרון.‬
‫רגע…‬
‫מה זה המקום הזה?‬
‫נטוש.‬
‫יהרסו אותו בקרוב.‬
‫אתה בטוח?‬
‫אתה לא רואה, בנאדם? זאת חורבה.‬
‫אין בעלים?‬
‫אני לא יודע.‬
‫בוא נלך.‬
‫באראן, אדוני?‬
‫זוכר אותי? סלאמי מאזור המוסכים.‬
‫כן. שב בבקשה.‬ ‫-תודה.‬
‫אסאט שלח אותי. העסקה שלך סגורה.‬
‫אבל איך?‬
‫בעל הבית הרגיש אשם.‬ ‫זה הגיע לך בכל מקרה.‬
‫הוא שלח אותי לקבל מקדמה‬ ‫ולהחתים אותך על המסמכים האלה.‬
‫אז הוא ככה פתאום שינה את דעתו?‬ ‫-אונור הוא כזה.‬
‫הכסף סינוור אותו בהתחלה,‬ ‫אבל אז המצפון שלו הציק לו.‬
‫הוא בעצם בחור טוב.‬
‫הוא לא היה יכול לבוא, אז הוא שלח אותי.‬
‫אבל אם כבר מצאת מקום…‬
‫לא, לא מצאתי.‬
‫בוא נראה.‬
‫הנה.‬
‫אני לא מאמין.‬
‫טוב.‬
‫מה עכשיו?‬ ‫-אתה תחתום שם.‬
‫זה נהדר.‬ ‫-ואם אוכל לקבל מקדמה.‬
‫זה כל מה שיש לי. זה מספיק?‬
‫ברכותיי.‬
‫תודה רבה.‬
‫להתראות.‬ ‫-שמור על עצמך.‬
‫- מלון גובן -‬
‫הלו?‬
‫כן, מדבר.‬
‫אתה הדוד?‬
‫מה שלומה?‬
‫היא עברה ניתוח קל.‬
‫היא בסדר עכשיו, אבל איבדנו את אמא שלה.‬
‫תנחומיי.‬
‫היא ביקשה לראות אותך.‬
‫ואבא שלה?‬
‫מה מצבו?‬
‫הרופא יעדכן אותך.‬
‫אתה יכול לראות את אחיך אם אתה רוצה.‬
‫כן, אני מבין, גב' דויגו,‬ ‫אבל את יודעת מה מצבי.‬
‫אני מבטיחה לך, אני רוצה לעזור, אבל…‬
‫כלומר…‬ ‫-כמו שאמרתי, לאבא שלי יש אלצהיימר.‬
‫יש לי שלושה ילדים.‬ ‫-בסדר. אם זה המצב…‬
‫אני לא יכולה לעזור.‬
‫בסדר, תודה.‬
‫אני מצטערת.‬
‫תודה.‬ ‫-לילה טוב.‬
‫מה היא אמרה?‬
‫לסבא של לידיה יש אלצהיימר.‬ ‫-ו…?‬
‫היא צריכה לטפל בו ובשלושת הילדים שלה.‬
‫אז היא לא יכולה לעזור.‬
‫בחיי. היא הדודה שלה.‬
‫מה לגבי המוסך?‬
‫לא שמעתי מהבחור שלך.‬
‫בוא נסדר את זה מהר ונתחיל.‬
‫עוד לא פגשתי את בעל הבית אפילו.‬
‫איזה בחור?‬
‫הבחור ששלחת. סלאמי? החבר שלך?‬
‫בעל הבית הרגיש אשם?‬
‫שילמתי את הפיקדון וחתמתי על המסמכים.‬
‫לא שלחתי אף אחד.‬
‫בעל הבית כבר סגר עם מישהו.‬
‫ואני לא מכיר אף סלאמי.‬
‫רימו אותך.‬
‫חתמתי על חוזה עם הבחור הזה.‬
‫אוי, אחי…‬
‫איך הצלחת ליפול בפח הזה?‬
‫היא עברה ניתוח קל.‬
‫היא בסדר עכשיו, אבל איבדנו את אמא שלה.‬
‫היא ביקשה לראות אותך.‬
‫לאבא שלי יש אלצהיימר. יש לי שלושה ילדים.‬ ‫אני לא יכולה לעזור.‬
‫זוכר אותי? סלאמי מהמוסכים.‬ ‫אם רק אוכל לקבל מקדמה.‬
‫בעל הבית כבר סגר עם מישהו.‬ ‫ואני לא מכיר אף סלאמי.‬
‫איך הצלחת ליפול בפח הזה?‬
‫לידיה.‬
‫דוד?‬
‫לא, אל תקומי.‬
‫תישארי לשכב.‬
‫באלים איננו, אתה יודע?‬
‫וגם אמא.‬
‫אתה חושב שהם ביחד?‬
‫אני לא יודע.‬
‫שלא תדעי עוד צער.‬
‫מה זה אומר?‬
‫זה אומר שאני מאחל לך חיים ארוכים.‬
‫גם אני מאחלת לך חיים ארוכים.‬
‫דוד, אתה לא תעזוב אותי גם, נכון?‬
‫אבא יהיה בסדר, נכון?‬
‫אל תלך, דוד.‬ ‫בבקשה אל תשאיר אותי לבד.‬
‫בבקשה, אל תלך. תישאר איתי.‬
‫- משפחת צ'ובאן‬ ‫נוראן צ'ובאן - עטיף צ'ובאן -‬
‫דפקתם אותי במשך שנים.‬
‫וגם הפעם אני לא יכול לעשות כלום.‬
‫אני שוב חסר אונים בגללכם.‬
‫מה נשמע?‬
‫אני לא מדברת איתך.‬
‫למה לא?‬
‫איפה היית?‬
‫היה לי משהו לעשות.‬
‫ויש לי הפתעה בשבילך.‬
‫את לא סקרנית?‬
‫תראי.‬
‫באלים התגעגע אלייך מאוד.‬
‫את לא שמחה?‬ ‫-זה אומר שלאמא אין אף אחד איתה.‬
‫היא לגמרי לבדה שם.‬
‫ברור שהיא לא לבד.‬
‫מי נמצא איתה?‬
‫אה…‬
‫יש איתה מלאכים.‬
‫אתה מבטיח?‬
‫תראי, באלים עצוב כי לא חיבקת אותו.‬
‫אני מצטערת, באלים.‬
‫דוד, תן לי את היד שלך.‬
‫אסאט, אתה יכול להגיע לבית החולים‬ ‫ולהיות עם לידיה?‬
‫אני צריך לטפל בעניין המוסך.‬
‫תודה. אני חייב לך בגדול.‬
‫יום טוב, אדוני.‬
‫תודה. לאן?‬
‫אזור המוסכים.‬ ‫-אין בעיה.‬
‫מה קורה, אחי? חיכית הרבה זמן?‬
‫קח.‬
‫מה זה?‬ ‫-תסתכל.‬
‫הסכום לתשלום מחוץ לכיסוי הביטוחי…‬
‫410,000 לירות?‬
‫מה זה?‬
‫הם אומרים, "ישנתם, אכלתם ושתיתם‬ ‫בבית החולים שלנו במשך 15 יום,‬
‫"וזה הסכום שצריך לשלם."‬
‫קיבינימט…‬
‫אולי לאחיך יש כסף.‬
‫הוא מהנדס בכיר והכול.‬
‫אין לו! הוא פשט רגל.‬ ‫-איך אתה כל כך בטוח?‬
‫בוא נמצא את עורך הדין‬ ‫או את רואה החשבון שלו ונשאל.‬
‫אני יודע שאין לו כסף. אשתו אמרה לי.‬
‫אשתו אמרה לך…‬
‫חסר עוד 350,000.‬
‫אז מה נעשה?‬
‫נמכור את הרכב ההרוס של אחיך. אין ברירה.‬
‫מה אתה אומר, שפיק?‬
‫אתן לך 70 אלף.‬ ‫-מה? אתה שודד אותנו.‬
‫מקווה שהעסקים טובים, שפיק.‬ ‫-תודה, מוסה.‬
‫מה, אתה שוב מרמה אנשים?‬
‫זה שווה 70,000, לא יותר.‬
‫אשלם 90,000 כטובה אישית לך.‬
‫תשעים אלף?‬
‫מה זה, פיאט 124? אתה עיוור?‬
‫תן לנו הצעה טובה יותר.‬
‫קדימה.‬
‫מוסה, אדוני, 120,000.‬
‫שפיק, אם תרמה אותם,‬ ‫הם ירמו אחר כך גם אותי.‬
‫150,000.‬
‫ולא אגורה יותר.‬
‫150 אלף. עשינו עסק.‬
‫עובד איתו שנים,‬ ‫ופעם ראשונה שאני רואה אותו עוזר למישהו.‬
‫יש לך מזל.‬
‫אני אקח את זה.‬ ‫-בבקשה.‬
‫תודה.‬ ‫-בהצלחה.‬
‫אסאט!‬
‫כן, בוס.‬
‫תן לי את זה.‬ ‫-מה?‬
‫הנתח שלי. אני מקבל עשרה אחוזים.‬
‫לא, בוס, אנחנו צריכים את הכסף הזה בדחיפות.‬ ‫זה אפילו לא מספיק.‬
‫תן לי את החלק שלי.‬
‫תן לו, אסאט.‬
‫נשארנו עם 135,000.‬
‫אלוהים אדירים.‬
‫הוא גרוע כמו תמיד.‬
‫זה היה בשביל בית החולים.‬
‫אחיו פצוע קשה, בוס. הוא נלחם על חייו.‬
‫בוס, המוסך הזה היה החלום היחיד שלו.‬
‫המסכן חוסך לזה כבר שנים.‬
‫והוא איבד הכול תוך שנייה.‬
‫הוא נשאר בלי כלום.‬
‫בבקשה, אף פעם לא ביקשתי ממך שום דבר.‬
‫אולי כדאי שתחשוב על זה.‬
‫לפחות תן לו עבודה‬ ‫עד שהוא יחזור לעמוד על הרגליים.‬
‫וקיבלת את הנתח הזה בזכותו.‬ ‫-בזכותו?‬
‫רימו את האידיוט.‬
‫אז עזרתי לו.‬
‫למה אתה שונא אותו, בוס?‬
‫תן לו לעבוד כאן. אתה בקושי משלם גם ככה.‬
‫תחזור לעבודה.‬
‫בוס.‬
‫בבקשה.‬
‫אתה לא יודע מה שאני והוא עברנו בכלא.‬
‫אתה לא יודע, בוס.‬
‫לא, לא ניקית אותן. הן מטונפות.‬
‫אדוני, אני נשבע שניקיתי. גם גזרתי אותן.‬
‫בוא, אני אראה לך איך מתנקים.‬
‫בוא.‬ ‫-אדוני!‬
‫אדוני.‬ ‫-עזוב אותו!‬
‫בוא.‬ ‫-זוז.‬
‫אדוני, בבקשה.‬
‫בוא הנה.‬
‫אנחנו…‬
‫היינו מוקפים במפלצות.‬
‫תגלה קצת רחמים.‬
‫טוב?‬
‫כולם עושים טעויות שהם מתחרטים עליהן.‬
‫ואתה יודע את זה טוב יותר מכולם, בוס.‬
‫מה אני יודע? מה אתה אומר?‬
‫את מה שצריך לומר.‬ ‫-תיזהר.‬
‫אתה לא יודע מה הבחור הזה עבר.‬
‫אבל אני יודע מה אתה עברת‬ ‫ומה גרמת לאנשים לעבור.‬
‫אני אהרוג אותך, אני נשבע.‬
‫אני יודע, קברת את עצמך יחד עם המשפחה שלך.‬
‫כל הטוב נעלם ממך.‬
‫אתה לא עוזר לאף אחד ואתה לא רוצה לעזור.‬
‫אל תחשוב שאתה והבחור הזה דומים.‬
‫כי אתם לא דומים בכלל.‬
‫מוסה, הוא לא רוצח.‬
‫בסדר?‬
‫הבחור הזה ישב בכלא שנים כדי לעזור לאחיו.‬
‫תחשוב על זה קצת.‬
‫תחשוב על זה.‬
‫תחשוב.‬
‫מר באראן, מצבו לא טוב.‬ ‫זה לא יהיה רעיון טוב להעביר אותו עכשיו.‬
‫היה עדיף שהוא יישאר כאן.‬
‫אם הוא יישאר כאן,‬
‫המשפחה שלנו תצטרך לשלם‬ ‫את החוב שלו במשך דורות.‬
‫זה לא משנה‬ ‫אם הוא בבית חולים ציבורי או פרטי.‬
‫הוא צמח.‬
‫אבא!‬
‫לאן אתם לוקחים את אבא שלי? תעזבו אותו.‬
‫בסדר, תירגעי.‬
‫הם לוקחים אותו לבית חולים טוב יותר.‬
‫לא, אני רוצה ללכת איתו.‬ ‫-את לא יכולה. תעזבי.‬
‫אבא!‬ ‫-לידיה, תפסיקי! תני לו ללכת!‬
‫בואי, לידיה.‬
‫אין לה מי שישגיח עליה, דוקטור.‬
‫אני לא יכול.‬
‫ואתה יודע מה מצבו של אחי.‬
‫במצבה הנוכחי, חשוב מאוד‬ ‫שלידיה תהיה עם מישהו שהיא בוטחת בו.‬
‫מה זה?‬
‫עבדנו כל כך קשה כדי לתקן אותה.‬
‫אז מוטב שניהנה ממנה, לא?‬
‫תיכנס.‬ ‫-אני אנהג. זוז.‬
‫איך הלך? מה קרה?‬
‫הכול קרה כצפוי.‬
‫מה זאת אומרת?‬
‫אני אסביר אחר כך.‬
‫לא עכשיו.‬
‫לא למדתי בבית ספר.‬
‫אני מובטל.‬
‫אני סתם בטלן חסר תועלת.‬
‫אבל משפחה זה דבר חשוב.‬
‫היית סומך עליי עם ילדה?‬
‫אתה רואה את עצמך מסוגל‬ ‫לשלוח את לידיה לבית מחסה לילדים?‬
‫אתה מסוגל?‬
‫אתה מסוגל לעשות את זה?‬
‫מה אתה עושה? באראן!‬
‫אני מרושש.‬
‫תאט!‬ ‫-אני סתם בטלן חסר תועלת.‬
‫ועכשיו אני דואג לבת שלי.‬
‫דוד.‬ ‫-באראן!‬
‫אתה מסכים לשלוח אותה לבית מחסה לילדים?‬
‫אנחנו דומים.‬
‫היא לא תהיה דומה לי בכלל.‬
‫לידיה.‬
‫דוד?‬
‫לידיה.‬
‫וואו!‬
‫מה קרה לדברים שלנו, דוד?‬
‫הייתי חייב למכור אותם.‬
‫זה בסדר.‬
‫תנפנף גם בשביל באלים.‬
‫חבל שאין כאן טלוויזיה.‬
‫הייתי מראה לך את הלהקה האהובה עליי.‬
‫מי הלהקה האהובה עלייך?‬
‫בי-טי-אס.‬
‫איזה מין שם זה בי-טי-אס?‬
‫הם קוריאנים.‬ ‫-באמת?‬
‫את מדברת קוריאנית?‬ ‫-לא. אני צריכה?‬
‫נכון, את לא צריכה.‬
‫אני יודעת מי הזמרת האהובה עליך.‬ ‫אבא סיפר לי.‬
‫מי?‬
‫"אם תשאל אותי, כסף ומזל‬
‫"הם חמקמקים כמו אהבה‬
‫"עזוב את אלו שעוזבים‬
‫"קבל בברכה את אלו שבאים‬
‫"זאת הדרך היחידה…"‬
‫בואי נאכל.‬
‫"קבל בברכה את אלו שבאים‬
‫"זאת הדרך…"‬
‫חכי פה.‬
‫יום טוב לך.‬
‫אתה ודאי אחיו של פאטי, נכון?‬
‫הוא סיפר לי עליך.‬
‫קודם כול, צר לי על אובדנך.‬
‫תודה. איך אוכל לעזור לך?‬
‫ואני מאחל לאחיך החלמה מהירה.‬
‫תודה. עוד משהו?‬
‫סליחה על ההפרעה,‬ ‫אבל אני בעל הבית שלכם.‬
‫אני מצטער לבוא בזמן כזה, אבל…‬
‫בית המשפט הגיע להחלטה בשבוע שעבר.‬
‫הייתם אמורים לקבל את ההודעה, אבל…‬
‫לא הייתם בבית, כמובן.‬
‫צריך לפנות את הדירה בעוד יומיים.‬
‫הם לא שילמו שכר דירה כבר חודשים,‬ ‫שלא לדבר על התעריף החדש.‬
‫אני מבין. אתה יכול לתת לי קצת זמן?‬
‫אם תשלם את חוב שכר הדירה‬
‫ותסכים לתעריף החדש, אתם תוכלו להישאר.‬
‫אבל אם תעזבו עכשיו,‬
‫אני אשכח מהחוב, וניפרד ביחסים טובים.‬
‫ההחלטה היא שלך.‬
‫אדוני, רק עכשיו הודעת לי על זה.‬
‫אם תיתן לי קצת זמן, אוכל למצוא עבודה ו…‬
‫בסדר, אבל בבקשה תמהר.‬
‫בסדר, תודה.‬ ‫-שיהיה לך יום נעים.‬
‫האמת היא שהוא איש טוב מאוד.‬
‫רק שאמא לא אוהבת אותו.‬
‫בואי.‬
‫אתה יודע, הוא ואני מאכילים את החתולים יחד.‬
‫רוצה יוגורט?‬ ‫-כן.‬
‫זה בסדר?‬ ‫-כן.‬
‫מים?‬ ‫-תמלא.‬
‫את יכולה לקחת אותן.‬ ‫-בסדר.‬
‫רוצה לשמוע משהו?‬ ‫-מה?‬
‫צפיתי פעם ב"אקס-מן" עם אבא.‬
‫שאלתי אותו מי הגיבור הכי חזק בעולם לדעתו.‬
‫נחש במי הוא בחר.‬
‫ספיידרמן?‬ ‫-לא.‬
‫איירון מן?‬ ‫-גם לא.‬
‫אתה יודע מי?‬ ‫-מי?‬
‫המְתַקֵן.‬
‫הוא המציא את זה. אין כזאת דמות.‬
‫דווקא יש.‬
‫זה אתה.‬
‫אבא אומר שאין שום דבר שאתה לא יכול לתקן.‬
‫בגלל זה הוא קורא לך "המתקן".‬
‫הלוואי שהיית יכול לתקן גם את אבא.‬
‫כמו שתיקנת את באלים.‬
‫- דרוש מומחה לצמיגים -‬
‫- אזור המוסכים, לוח מודעות -‬
‫יום טוב, אדוני.‬
‫תודה, ברוך הבא.‬ ‫-תודה.‬
‫אתה מחפש עובדים?‬
‫לא, אחי.‬
‫יום טוב. אסאט לא פה?‬
‫יש לו כמה סידורים בחוץ.‬
‫אני שלחתי אותו.‬
‫תודה. שיהיה לך יום נעים.‬
‫מה קורה איתך?‬
‫הצלחת למצוא עבודה?‬
‫לא.‬
‫עדיין לא.‬
‫אנשים נבהלים כשהם שומעים על העבר שלי.‬
‫אז אל תספר להם.‬
‫אם לא תספר להם, גם אתה תשכח מזה.‬
‫אין סיכוי.‬
‫למה לא? זה יהיה קל מאוד.‬
‫זה לא.‬
‫הם רואים את זה על הפנים שלי‬ ‫גם אם אני לא מספר להם.‬
‫כשאתה נוטל חיים של מישהו,‬
‫אתה נושא את ארון הקבורה שלו איתך‬
‫לשארית חייך.‬
‫אדוני.‬
‫אז תשמור את העצות שלך לעצמך.‬
‫אבל אני לא יכולתי לשאת אותם.‬
‫לא יכולתי לשאת את הארונות‬ ‫של אלה שאת חייהם נטלתי.‬
‫שתיתי יותר מדי באותו לילה.‬
‫כנראה שנרדמתי.‬
‫כשהתעוררתי…‬
‫הבית כבר לא היה.‬
‫שרפתי אותו.‬
‫יחד עם כל מי שהיה שבתוכו.‬
‫אני הייתי הניצול היחיד.‬
‫סמרה נהגה לומר לי‬ ‫שלעולם לא אצליח להיגמל מעישון.‬
‫אבל נגמלתי ועוד איך.‬
‫תוך לילה אחד.‬
‫מצטער על האובדן שלך.‬
‫רואה את זה?‬
‫מה?‬
‫את המכונית הזאת.‬
‫אם תתקן אותה, תהיה לך עבודה כאן.‬
‫לא הייתי טורח עם זאת.‬
‫אבל יודע מה?‬ ‫אני אקריב את חיי בשביל המכונית הזאת.‬
‫בסדר.‬
‫יש לך ארבעה ימים.‬
‫היי! מי אתה?‬
‫צא משם!‬
‫מה אתה עושה, לעזאזל?‬ ‫-מתקן אותה, אבל זה קשה.‬
‫בחיי…‬
‫השתגעת לגמרי.‬
‫- 15 באוגוסט‬ ‫יום חמישי -‬
‫- 16 באוגוסט‬ ‫יום שישי -‬
‫- 17 באוגוסט, שבת‬ ‫18 באוגוסט, ראשון -‬
‫המסכן מבזבז את הזמן שלו.‬
‫הוא לא יתקבל לעבודה.‬
‫למה אתה מושך אותו ככה, בוס?‬ ‫אתה לא רואה שהוא לא יכול לעשות את זה?‬
‫רצית שאתן לו לעבוד, ונתתי לו.‬
‫כן, אבל לא התכוונתי‬ ‫שתיתן לו לעבוד בחינם. בבקשה.‬
‫לפחות הוא מקבל אוכל.‬
‫בוס, תפסיק לבזבז לו את הזמן‬ ‫ותן לו לצאת ולמצוא עבודה אמיתית.‬
‫בבקשה, תשחרר אותו.‬
‫קדימה, מותק.‬
‫קדימה, נמרה.‬
‫קדימה, מותק. שאלוהים יעזור…‬
‫כן! כן!‬
‫אתה רציני?‬
‫אני לא מאמין!‬
‫לא, נו!‬
‫קיבינימט!‬
‫זה בסדר, אחי.‬ ‫עשית כמיטב יכולתך. לפחות היא התניעה.‬
‫תקבל 5,000 לשבוע.‬
‫עבדת קשה היום. לך תנוח.‬
‫תתחיל מחר.‬
‫אבל היא הפסיקה לעבוד.‬
‫ידעתי שהיא לא תעבוד.‬
‫אבל אתה לא ויתרת.‬
‫תודה.‬
‫בנאדם!‬
‫תפסיק. הגב שלי כואב.‬
‫הרסת אותו תוך יומיים. כל הכבוד, בנאדם.‬
‫אני יכול לתקן אותה. אני רציני.‬ ‫אבדוק את מערכת ההצתה מחר.‬
‫אתה מטורף, בנאדם.‬
‫תגלגל לי סיגריה.‬
‫ותביא לי קפה ומים. לא!‬
‫אתה יודע, אמא לא הרשתה לי את זה.‬
‫אבא היה קונה לי בלי שהיא תדע.‬
‫רגע, את תתלכלכי.‬
‫ואמרת שאני מסריח.‬
‫תראי.‬
‫אף פעם לא היו לי כאלה.‬
‫את אוהבת אותם?‬ ‫-כן.‬
‫לכי מפה.‬ ‫-מה אתה עושה?‬
‫תורי עכשיו. את עקפת אותי.‬
‫למה דחפת אותי? לא ראיתי אותך.‬
‫את בסדר?‬
‫ילדה טובה. לא נתת לעצמך לבכות.‬
‫אחרת, הוא היה חושב שאת חלשה‬ ‫ורואה את עצמו כגיבור בזמן שהוא חרא.‬
‫הוא באמת חרא.‬
‫בלי לקלל. זה לא יפה.‬ ‫-אתה אמרת את זה.‬
‫למבוגרים מותר לעשות את זה לפעמים,‬ ‫אפילו שהם לא אמורים.‬
‫בכל אופן…‬
‫תראי, אני לא אוכל להיות לידך תמיד.‬
‫אז את צריכה ללמוד איך להגן על עצמך, בסדר?‬
‫קדימה, קומי.‬
‫תעשי אגרופים.‬
‫עכשיו, תרביצי לי.‬
‫דוד, אני לא יכולה להרביץ לאף אחד.‬
‫אבל את צריכה ללמוד.‬
‫קדימה, זה בסדר.‬
‫אני לא יכולה. הבטחתי לאמא.‬
‫את לא תצליחי. תנסי.‬
‫רואה?‬
‫אל תשאירי רווחים. בום.‬ ‫את חייבת לחסום אותי.‬
‫היי!‬
‫את מוכנה?‬ ‫-כן.‬
‫בואי.‬
‫בסדר.‬
‫אני אקח את זה.‬
‫לא, רגע, אני אקח את זה.‬
‫את יכולה?‬ ‫-כן.‬
‫בואי נלך.‬
‫היא תצליח לישון?‬
‫לא תהיה לה ברירה.‬
‫נצטרך להסתדר. אתה עושה לי טובה גדולה.‬
‫כדאי לכם להיזהר.‬
‫מוסה יפטר את שנינו אם הוא ימצא אותך כאן.‬
‫לא, אל תדאג.‬
‫יש עבודה קרוב לפה.‬ ‫אני אעבוד בלילות ואשלם את שכר הדירה.‬
‫כדאי שגם אתה תלך לישון.‬
‫אתה תהיה גמור.‬
‫אני אבוא לקחת את לידיה‬ ‫דבר ראשון על הבוקר.‬
‫אני אקח אותה לבית החולים.‬ ‫האחיות יטפלו בה.‬
‫לבית החולים? השתגעת?‬
‫עם כל החולים והמתים האלה? היא תהיה מסכנה.‬
‫מה אני יכול לעשות? יש לי ברירה אחרת?‬
‫נכון. יש בזה משהו.‬
‫לידיה, מותק.‬
‫אני אלך עכשיו, בסדר?‬
‫אאסוף אותך בבוקר.‬
‫אסאט ידאג לך. אל תפחדי.‬
‫אבל יש שם קורי עכביש.‬
‫איפה?‬
‫שם למעלה.‬
‫זה בסדר.‬
‫גם לעכבישים יש חיים, את יודעת.‬
‫גם להם יש משפחות.‬
‫לא? הם לא אמורים לחיות?‬
‫בסדר, הם יכולים לחיות.‬
‫לאן אתה הולך?‬ ‫-באתי לעבוד, אדוני. ניקוי שירותים.‬
‫בסדר, תיכנס.‬
‫זוז!‬
‫יש בעיה?‬
‫לא.‬
‫היי, שמע.‬
‫בוא תסניף שורה אם אתה משועמם.‬
‫לא, תודה.‬
‫איך שבא לך.‬
‫מצטער, אחי.‬ ‫קשה לי להכניס את הכלי שלי למכנסיים.‬
‫מצטער.‬
‫אמרתי שאני מצטער, לא?‬
‫כן, אמרת. עכשיו לך.‬
‫מה זה?‬
‫לך לעניינים שלך.‬
‫אתה אומר לי ללכת?‬ ‫-כן, אחי. בוא נרד מזה.‬
‫ואם לא בא לי?‬
‫בוא לא נעשה סצנה.‬
‫בוא כן. אני רוצה לעשות סצנה.‬
‫אלוהים, כולם אומרים שאתה נהדר.‬
‫שאתה יכול לגרום לכל דבר לקרות.‬
‫אז בבקשה, תגרום לאבא שלי להחלים.‬
‫הוא כזה אבא טוב.‬
‫תן גם לדוד באראן להיות בסדר.‬
‫הוא גם איש טוב.‬
‫אבל הרביצו לו היום.‬
‫עשה שהפצעים שלו יחלימו מהר.‬
‫הוא מטפל בי כל כך טוב.‬
‫אז אני מנסה לא להיראות עצובה.‬
‫אני מתנהגת יפה.‬
‫אני אפילו לא בוכה,‬ ‫כדי שהדוד שלי לא יעזוב אותי.‬
‫עשה שלעולם לא ניפרד, בבקשה.‬
‫ותשמור על אמא שם למעלה, בסדר?‬
‫אחרת היא תפחד שם לבד.‬
‫אמן.‬
‫חכי לי כאן, בסדר?‬
‫אני אחזור לקחת אותך. ובאלים…‬ ‫-מתי?‬
‫מה?‬ ‫-מתי?‬
‫אני אחזור לפני שיחשיך.‬
‫בסדר? באלים יכול להישאר איתך. לכי לשם.‬
‫קדימה, שבי.‬
‫קדימה.‬
‫בלי מבקרים. בבקשה תעזוב.‬
‫אני…‬
‫היא ממש מתגעגעת לאבא שלה,‬ ‫אז נאלצתי להביא אותה.‬
‫ומה כל אלה?‬
‫הבאנו כמה דברים שאבא שלה אולי יצטרך.‬
‫במצבו?‬
‫היא לא יכולה להישאר כאן קצת?‬
‫ולישון?‬
‫אאסוף אותה אחר כך.‬
‫טוב, בסדר.‬
‫נוכל להחזיק אותה כאן לכמה שעות,‬ ‫אבל אתה צריך לאסוף אותה אחרי זה.‬
‫בסדר, תודה.‬
‫יום טוב, בוס.‬
‫סליחה שאיחרתי. זה לא יקרה שוב.‬
‫מה קרה לך?‬
‫הלכת מכות?‬
‫לא.‬
‫נפלתי בכביש.‬
‫חכה.‬
‫אני חושב שזה שלך.‬
‫בטח הפלתי את זה. תודה.‬
‫קח חופש היום.‬ ‫-מה?‬
‫קח חופש היום.‬
‫אתה לא מרוכז. אתה רק תגרום בעיות.‬
‫קדימה.‬
‫הנה.‬
‫לאן הולכים?‬
‫בקרוב תראי.‬
‫אני כבר צריכה להתקלח.‬
‫מגרד לי בראש.‬
‫בסדר, מתוקה.‬
‫איפה אנחנו?‬
‫חכי.‬
‫תני לי את סיכת השיער שלך.‬ ‫-בשביל מה?‬
‫היי, חתלתול.‬
‫לידיה, בואי.‬
‫למה באנו לכאן?‬
‫כדי להתקלח.‬
‫אבל זה לא הבית שלנו.‬
‫אסור לנו להיות כאן בלי רשות.‬
‫כן, זה לא בסדר, אבל…‬
‫לפעמים, כדי להגיע למה שבסדר,‬ ‫צריך לעשות מה שלא בסדר.‬
‫ואת לא עשית כלום, הדוד שלך עשה את זה.‬
‫מה אם הדיירים יחזרו?‬
‫הם לא יחזרו.‬ ‫שמעתי אותם מדברים עם השכן בחוץ.‬
‫הם נסעו ליומיים. תירגעי.‬
‫אבל נתנצל בפני אלוהים אחר כך, נכון?‬
‫כמובן.‬
‫בוא הנה. תאכל קצת. הנה.‬
‫תפסיקי. כואב לי הגב.‬
‫מישהו מתקשר.‬
‫הנה.‬
‫זה דוד אסאט. הלו?‬
‫אתה חייב לבוא לכאן עכשיו.‬
‫תירגע. מה קרה?‬ ‫-בעל הבית כאן.‬
‫הוא מחכה לך. מהר.‬
‫תגיע, גבר!‬ ‫-בסדר, אנחנו בדרך.‬
‫הצלחנו, לידיה.‬ ‫-מה?‬
‫הצלחנו. מהר, תתכונני.‬ ‫-מה?‬
‫אנחנו צריכים למהר. קדימה.‬
‫זהירות.‬
‫סליחה.‬
‫מי אתה?‬
‫אני הגנן. ואתה?‬
‫באמת? נעים מאוד.‬
‫אני הגנן כאן ב-20 השנים האחרונות.‬
‫רוצי!‬
‫רוצי, מכאן.‬
‫בואי, שמאלה.‬
‫רוצי.‬
‫קדימה. רוצי.‬
‫שקט. בואי הנה.‬
‫חכי כאן רגע.‬
‫הם הלכו לשם!‬
‫איפה הם?‬
‫בואו נתפוס אותו.‬
‫לאן הם הלכו?‬
‫אמרתי לך שאסור לנו לפרוץ לבית.‬
‫וגם לא התנצלנו בפני אלוהים.‬
‫זה הגיע לנו!‬ ‫-בסדר.‬
‫את צודקת. בואי נתנצל עכשיו.‬
‫אלוהים, אנחנו ממש מצטערים.‬
‫עשינו טעות.‬ ‫אבל היינו מלוכלכים והיינו צריכים מקלחת.‬
‫בגלל זה עשינו את זה. מרוצה?‬ ‫-בחדר האמבטיה של מישהו אחר.‬
‫בסדר, זה לא יקרה שוב.‬
‫אנחנו מבטיחים. אמן.‬
‫בסדר?‬
‫אבא בחיים לא היה עושה דבר כזה.‬
‫ולא היינו צריכים לברוח ככה.‬
‫אסאט.‬
‫בוא נבדוק את המקום הזה.‬
‫קצת מאוחר מדי. הבחור חיכה המון זמן והלך.‬
‫המתווך התקשר.‬
‫היה עוד מישהו מעוניין.‬ ‫הוא לא היה מוכן להקשיב לי.‬
‫קיבינימט.‬
‫לידיה, מותק, בואי ניכנס.‬
‫אני אקח את זה.‬
‫מוסה לא נמצא היום. הוא הלך לבית הקברות.‬
‫אפשר לקבל כוס מים?‬
‫זה לא הולך.‬
‫אני לא מסוגל.‬
‫אני אקח אותה לשם ברגע שהיא תנוח.‬
‫תפסיק עם זה, בנאדם. אל תמהר עם זה. חכה.‬
‫לא למהר עם זה? אתה בסדר?‬
‫גרמתי לה לפרוץ לבית של מישהו.‬
‫הכרחתי אותה להתקלח‬ ‫באמבטיה של מישהו אחר.‬
‫תפסו אותנו.‬
‫בקושי הצלחנו לברוח.‬
‫שם לפחות יאכילו אותה, אני לא יודע.‬
‫תהיה לה מיטה כמו שצריך.‬
‫ניסיתי, אבל זה לא הולך.‬ ‫אני לא יכול לעשות את זה, אסאט.‬
‫אני מאמלל אותה.‬ ‫-דוד.‬
‫לידיה.‬
‫תראה, מצאתי לנו מקום לגור בו.‬
‫איך עשית את זה?‬
‫בזכותו.‬
‫הוא נתן לי את המפתחות.‬
‫הוא אומר שהוא הבוס שלך.‬
‫איזה זין.‬
‫אל תקלל מול הילדה, חתיכת בהמה.‬
‫סליחה, בוס.‬
‫אני מצטער, בוס. לידיה היא האחיינית שלי.‬ ‫אחי לא בקו הבריאות…‬
‫בסדר, בסדר. אתה עושה לי כאב ראש.‬
‫המפתחות הם למחסן שם.‬
‫אבל הוא נעול כבר די הרבה זמן.‬
‫תיכנס לשם ותנקה אותו.‬ ‫תעשה מה שאתה צריך לעשות.‬
‫ואז לא יהיה לך שום תירוץ לאחר בבקרים.‬
‫ואין שם משפחה של עכבישים.‬
‫הם אוהבים יותר את החדר של אסאט.‬
‫תראו.‬
‫חברה לבאלים.‬
‫גם באלים לא יהיה לבד יותר.‬
‫דיברת איתו או משהו?‬
‫לא. למה לי?‬
‫אני לא יודע. הוא זקן.‬ ‫אולי הוא התחיל לפחד מאלוהים.‬
‫אלך להביא חומרי ניקוי.‬
‫אני כבר חוזר.‬
‫תראה.‬
‫אבל עוד לא ציירתי את אבא.‬
‫אעשה את זה כשהוא יחזור הביתה.‬
‫אני מבקשת סליחה.‬
‫אמרתי לך דברים רעים.‬
‫עשית משהו לא בסדר, אבל זה היה בשבילי.‬
‫הכול בסדר בינינו?‬
‫כן.‬
‫בכל אופן, אני צריכה לנקות‬ ‫את המקום הזה עכשיו.‬
‫קדימה.‬
‫אתה תעזור לי לנקות.‬
‫אחרת האיש הזה יכעס עלינו.‬
‫בוס.‬
‫כן?‬
‫טעינו בגדול.‬
‫באמת?‬
‫אני רציני.‬
‫הבעיה היא לא מערכת ההצתה או הסלילים.‬
‫אז מה זה?‬
‫אני אגיד לך.‬
‫זה הדלק הישן במכל.‬
‫כמה זמן הוא יושב שם?‬
‫איך עלית על זה?‬
‫כולנו חשבנו מה הבעיה ולא הצלחנו למצוא.‬
‫באלים סיפר לי.‬
‫נו, באמת.‬
‫צריך לרוקן את המכל ולנקות אותו.‬
‫ואז הבעלים יוכל לבוא לקחת את המכונית.‬
‫לילה טוב.‬
‫שכה אחיה.‬
‫אז אתה לא נטוש אחרי הכול.‬
‫- להשכרה -‬
‫אומרים שיש דברים שאי אפשר לתקן.‬
‫כמו נשמה של ילד,‬
‫שבה חלקים נשחקים, נשברים, מפסיקים לתפקד.‬
‫זה לא נכון.‬
‫אם תדע איפה הנשמה נשברה,‬ ‫תדע איך לתקן אותה.‬
‫היי.‬
‫מה זה?‬ ‫הבוס יפטר את כולכם אם הוא יראה את זה.‬
‫השתגעתם?‬ ‫-לא, הוא קנה אותם בעצמו.‬
‫נשתה לחיי המוסטנג.‬
‫לקחו אותה?‬
‫וואו! כן.‬
‫בוס.‬
‫בשבילך.‬
‫לא, אני עדיין עובד.‬ ‫-קח את זה, בנאדם. זה בסדר.‬
‫מה איתך?‬
‫אתה יודע שנשבעתי לא לשתות יותר.‬
‫וזה החלק שלך.‬
‫תודה.‬
‫אני כבר חוזר. תחזיק את זה.‬ ‫-לאן אתה הולך?‬
‫בוס. תפוס.‬
‫היי.‬
‫החיים נראים לפעמים כמו מבוי סתום,‬
‫אבל לפעמים דרך חדשה נפתחת‬ ‫במקומות הכי פחות צפויים.‬
‫הדרך ארוכה,‬
‫אבל מלאת תקווה.‬
‫- מוסך לידיה קר-טל -‬
‫ערב טוב.‬
‫תודה.‬
‫היי, בנאדם.‬
‫מה עשית?‬
‫נראה מעולה פה.‬
‫כן, אבל יש עוד הרבה מה לעשות.‬
‫אני אארגן שם חדר, בדיוק כמו שלך.‬
‫וזה יכול להיות החדר של לידיה. מה דעתך?‬
‫נשמע טוב, אחי. אני בטוח שתצליח.‬
‫מה מצבך מבחינה כספית? נשאר לך?‬
‫הכול יסתדר. אל תדאג.‬
‫אני עובד על זה.‬
‫שיפצת את המקום הזה תוך חודש. כבוד.‬
‫תיזהרו על הקיר.‬
‫אני לא רוצה שיישרט.‬
‫או שאתאמן עליכם בקליעה למטרה.‬
‫אל תדאג, ניזהר.‬
‫תראה, אסאט.‬ ‫-כן?‬
‫אתה צריך להחזיק את זה ככה.‬ ‫-כן.‬
‫תודה, בוס.‬ ‫-תיהנה.‬
‫תודה.‬
‫אסאט, אתה יודע מה?‬
‫דיברתי עם אבא. הוא חוזר הביתה.‬
‫שמעתי, מותק. הדוד שלך סיפר לי.‬
‫מוסה, אדוני.‬ ‫-כן?‬
‫דוד לא אוהב תה. הוא אוהב קפה פשוט.‬
‫קפה טורקי פשוט.‬
‫אה, כן?‬
‫אז הוד מעלתו יכול להכין לו בעצמו.‬
‫אבל אומרים "הגשת כוס קפה למישהו,‬ ‫הוא יזכור זאת 40 שנה".‬
‫מי אומר? איפה שמעת את זה?‬ ‫-מי אתה חושב?‬
‫באלים, כמובן. מי עוד?‬
‫באלים אמר את זה?‬
‫לידיה. בואי, מותק. בואי נמשיך לשחק.‬
‫קדימה. תראי לי שוב איך זורקים.‬
‫אתה אמור להחזיק את זה ככה, לא ככה.‬
‫באראן, אני באזור. אגיע עוד שתי דקות.‬
‫בסדר.‬
‫אסאט, תוכל להביא את הדברים של לידיה?‬
‫לידיה, מותק.‬
‫את צריכה ללכת עכשיו.‬
‫מה אמרנו?‬
‫בלי לבכות.‬
‫בדיוק. בלי לבכות.‬
‫בוא איתנו.‬ ‫-אבל דיברנו על זה.‬
‫תוכלי לבוא לבקר מתי שתרצי.‬
‫כולם כאן אוהבים אותך. דוד אסאט, סבא מוסה.‬
‫מה אתה עושה, ילד?‬
‫אתה תתלוש את מכסה המנוע.‬
‫אני אגיע לבקר אתכם בכל מקרה.‬
‫זוז.‬
‫מוסה, אדוני.‬
‫כן, מתוקה?‬
‫דרך צלחה.‬
‫את לא אמורה להגיד את זה, מתוקה.‬ ‫את זו שעוזבת.‬
‫אני אמור להגיד לך את זה, לא?‬
‫אהובתי.‬
‫בואי הנה, יקירתי.‬
‫חמודה.‬
‫באראן, אחי.‬
‫תודה רבה על הכול.‬
‫בואי, אהובתי.‬
‫לידיה.‬
‫זו לא פרידה לתמיד.‬
‫אני אגיע לבקר אותך כל הזמן. בסדר?‬
‫נטייל בפארק. נאכל המבורגרים.‬
‫בסדר, חמודה?‬
‫באלים נשאר איתך.‬
‫אבל מה תעשי בלעדיו?‬ ‫-באלים יטפל בך.‬
‫אחרת אני כל הזמן אדאג.‬
‫תראה.‬
‫זאת אבן המזל שלי.‬
‫תשמור אותה איתך, בסדר?‬
‫בסדר.‬
‫בואי.‬
‫בואי, אהובתי.‬
‫תעצור!‬
‫מה קרה, לידיה?‬ ‫-תעצור!‬
‫אני אוהבת אותך, דוד.‬
‫גם אני אוהב אותך מאוד.‬
‫מאוד.‬
‫להתראות, דוד.‬
‫בואי.‬
‫- כעבור שישה חודשים -‬
‫לידיה, אני יודע מי אלה, אבל מי הברונטית?‬
‫החברה שלך.‬
‫אין לי חברה.‬
‫בקרוב תהיה לך.‬
‫באלים ואני דיברנו על זה.‬
‫חשבתי על מישהי.‬
‫זה כל מה שאני צריך עכשיו, נכון?‬
‫לא נוכל להרשות למראה הטוב שלך להתבזבז.‬
‫דוד, תפסיק כבר לאכול.‬
‫למה?‬
‫אנחנו הולכים הביתה.‬
‫התנור מקולקל.‬
‫תבדוק אותו.‬
‫אבא מת מרעב.‬
‫הוא לא ירשה לעצמו למות מרעב.‬
‫ואני לא מבין כלום בתיקון תנורים.‬
‫תיקנת את כל הבניין הנטוש ההוא.‬
‫מאיפה את מכירה את המילה "נטוש"?‬
‫נו, בבקשה. אני אעזור לך.‬
‫דוד, יודע משהו?‬
‫אבא לימד אותי להכין קפה.‬
‫אני אכין לך קפה בבית.‬
‫ואז תזכור אותי במשך 40 שנה.‬
‫לא אזכור אותך במשך 40 שנה,‬
‫אזכור אותך במשך 40 אלף שנה.‬
‫טוב, בואי נלך.‬
‫לא ניתן לזה להתבזבז.‬
‫ניתן את זה לחתולים.‬ ‫-כל הכבוד.‬
‫השכנה שלנו, גיזם.‬
‫היא גם אוהבת חתולים.‬
‫והיא מכינה עוגיות ממש טעימות.‬
‫באמת?‬
‫היא ברונטית במקרה?‬
‫כן.‬
‫בוא נלך להגיד שלום, אם היא בבית. אפשר?‬
‫להגיד שלום?‬
‫כן.‬
‫עכשיו?‬
‫כשנגיע הביתה.‬
‫היא גרה לבד?‬
‫כן.‬
‫בסדר, נראה.‬
‫היא המתקנת הכי טובה שפגשתי אי פעם.‬
‫אני יכול רק לקוות‬
‫להפוך יום אחד להיות טוב כמוה.‬
‫אני כבר לא לבד,‬
‫ואני לא נטוש.‬
‫החיים לא כאלה רעים.‬
‫- נטוש -‬
‫תרגום כתוביות: ליאור הדר‬