Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
УСІМ ДІТЯМ І МАЙСТРАМ ЗІ ЗРАНЕНИМИ ДУШАМИ…
Закохайся і заради мене
Не відкладай життя
Якщо тобі потрібно так мало Живи собі
Скільки нас усіх Готові захищати кохання?
Так.
Усе.
Брате, я зберіг твої записи.
Дурню!
Утік з місця ДТП? Що ти накоїв?
Тату, я не знав, що робити. Було темно й нікого поряд.
Ти зруйнував життя собі й нам.
Атіфе, урятуй його, благаю.
Атіфе, твою машину помітили на місці інциденту.
Я знаю, капітане. Добрий вечір. Щойно чув.
Мій син…
Збитий чоловік помер.
Він піде з нами.
Баране, ти чув капітана. Ходи.
Але, тату, я не…
Синку.
Час швидко мине.
Ти неповнолітній, синку.
Твоєму брату це б зруйнувало життя, але ти швидко виберешся.
Ну ж бо, синку.
Брате, мене забирають.
Ходімо, сину.
Ходімо.
ПОКИНУТИЙ ЧОЛОВІК
МІНІСТЕРСТВО ЮСТИЦІЇ ТУРЕЧЧИНИ В'ЯЗНИЦЯ ВІДКРИТОГО ТИПУ
15 РОКІВ ПО ТОМУ
Щасти.
Щасти, Баране.
Щасти.
Баране.
Боже, я не впізнав тебе, коли ти вийшов із в'язниці.
Але очі все такі самі.
Я майже не впізнав рідного брата.
Лідіє, це твій дядько.
-Баране, годі. Припини, заради бога. -Відпусти мене.
Не впирайся. Я прийшов забрати тебе.
-Відпусти. -Баране, припини.
Я відпустив тебе раз і краще помру, ніж зроблю це ще.
Хочеш, аби я благав?
Будь ласка, дай мені ще один шанс!
Щоби тебе совість не мучила? Нізащо.
Я тобі нічого не винен.
Баране, у нас нікого немає.
У нас нікого не лишилося. Тепер лише ми удвох.
Ти даси мені шанс.
Тату, будь ласка, уставай. Уставай.
Мабуть, дядько нас не любить.
Вставай. Не влаштовуй сцен перед дівчинкою.
Даси, Баране!
Ні! Ні бляха!
Гаразд. Тоді я просто сидітиму. Я лишуся тут.
Я нікуди не піду.
Ти п'яний?
Авжеж.
Дядьку.
Чекайте.
А якщо я попрошу?
Це спрацює?
Такий красень.
Фатіху, зачини двері.
П'ятнадцять років, Фатіху. Минуло 15 років.
Ми його не знаємо, Фатіху, так?
Що ти кажеш? Він мій брат. Я знаю його краще за всіх.
Він порядніший, ніж будь-хто з нас.
Знову пив?
Авжеж.
Я ледь переконав його прийти. Він нас почує. Не соромно?
-Скільки він пробуде? -Скільки треба, Арзу.
Мені дають їсти лише пінку.
Що?
-Яку пінку? -Кавову пінку.
Яка твоя улюблена?
Лакте? Американо?
Джортадо?
Він сидів із психами, маніяками й бозна-ким.
Слів немає.
Арзу, сонце, ми поїдемо на відпочинок. Нас усе одно тут не буде.
Будь ласка, нехай залишиться тут. Нехай трохи розслабиться.
Звісно, Фатіху. Маєш рацію.
-До біса нас. Усе для нього. -Ну чому ти таке кажеш?
Бо ти все зіпсував. Ось чому.
І все одно думаєш про нього.
Він убивця.
Скільки тобі тут було?
Чотирнадцять.
Брате, мене забирають.
Нахилишся?
Що?
Нагнися.
-Навіщо? -Треба.
Трохи нижче.
-Але нащо? -Просто зроби це.
Ти такий похмурий. І це приховує дещо.
Що?
Який ти красень!
Правда?
Тобі дівчата не казали?
Ні.
Ніхто не казав.
-Ти бачив мої дитячі фото? -Ні.
Можна показати?
Добре, показуй.
Нарешті ти на щось погодився.
Балім хвалить тебе й хоче поцілувати.
-Мені знову нахилитися? -Так.
Лідія.
Хіба ми не просили доробити домашнє перед вечерею?
Чому ти мене не слухаєшся?
Але мамо, я казала, що вже доробила його.
Гаразд, але все одно. Повтори його.
Але я хотіла показати дядьку свої дитячі фото.
Лідіє, не треба приставати до людей.
Я не приставала.
Іди в кімнату. Не діставай.
Вона не дістає. Усе добре.
Усе одно. Нехай повчиться.
Арзу. Гаразд, досить.
-Тату. -Сонце.
Дядько любить звичайну каву. Просту турецьку каву.
Он як. Я не подумав про це. Хочеш чогось?
Ні, дякую. Я не лишуся тут.
Вибачте, що потурбував.
Ну ж бо, Лідіє. Ходімо.
Сонечко, ходімо.
-Баране, куди ти? Стій. -Відпусти мене.
-Будь ласка, не йди. -Відійди.
-Відійди! -Баране! Я твій брат.
Слухайся мене.
Мене тут хоч хтось послухає?
Не змушуй благати про кожну дрібницю.
Не знаю про твої дрібниці.
Але мою благанням не вирішиш.
Тепер відійди.
Стій.
-Баране! -Відійди!
Послухай. Я постійно тебе відвідував.
Ти жодного разу не хотів мене бачити.
Ти не брав гроші, які я надсилав.
Ти взагалі не писав.
Думаєш, ти мене так карав?
Щоразу, як я ходив туди,
лише думка про те, що я погляну тобі у вічі, вбивала мене.
Тож ти допоміг мені тим, що відмовився йти на зустріч.
Ти нічого не сказав.
Навіть у суді.
Чому ти мовчав?
Чому не сказав: «Мене підставили»?
Ти відсидів і вийшов. А я не можу, Баране.
Я сам створив собі в'язницю.
Я боюся зробити доньку нещасною.
Прошу, допоможи. Благаю.
Баране.
Я не можу так жити.
Балім мала рацію.
Ми з тобою навіть у дитинстві були схожі.
Ти був хорошим хлопчиком.
Мені тато казав.
Ти ніколи
не змушував його плакати.
Ніколи не засмучував його.
Ти залишишся?
Вибач, друже.
Хочу дещо спитати.
От бляха.
Що ти сказав?
Якого біса?
Вибач, я не бачив навушників. Винен.
-Ти здурів? -Агов! Сухо, він мій друг.
Що ти робиш? Навіжений, геть.
-Боже, дай мені терпіння. -Іди.
Боже. Я наче притягую психів.
Тебе рано випустили.
Чому не сказав?
Я міг би щось приготувати. От негідник.
Приготувати? Що, торт?
Я би приїхав за тобою. Тепер почуваюся покидьком.
Годі.
Дивився, чи здають в оренду майстерні?
Спокійно, друже.
Я допоможу адаптуватися.
-Створюю маршрут. -Про що ти?
Майстерня — мій єдиний шанс. Дивився?
Так, друже. Знайшов дешевий.
-Хто власник? -Якийсь пенсіонер.
Я допоможу. Залиш усе мені. Пристебни ремені.
Тебе обгидили.
Баране, ми вільні.
Тут небо, вітер, пташки. Одна обгидила мене.
Можемо купувати лотерейні білети.
Якщо виграємо, можемо полетіти на Сицилію.
Ми весь час про це говорили.
У нас стільки мрій. І ми можемо здійснити всі. Розумієш?
Так, але…
Моя мрія — майстерня. Ну ж бо, покажи.
Зараз витру лайно.
Нарешті ми будемо вільні.
Навіть не хвилюйся. Оглянеш її, а далі розберемося.
Пане Ісате.
Починай працювати, як закінчив байдикувати.
Іду, босе.
Три квартали вниз вулицею. Третя зона, номер 56.
Там майстерня. І ще.
-Увечері ми святкуємо. Приходь. -Гаразд.
ОРЕНДА МАЙСТЕРНІ
Ісате, хто це?
Перепрошую, босе. У мене є робота.
Звідки ти його знаєш?
Він мій друг із в'язниці.
У нас тут інший світ, хлопче.
Тут не терпітимуть негідників.
Я б тебе теж не взяв, якби раніше дізнався.
Звідки ви знаєте, що він негідник?
Жартуєш? Він явно псих.
Босе, будь ласка, не треба.
Вам би було соромно, якби ви знали його.
Найгірші мерзотники й убивці зазвичай і так волі.
Ви й самі знаєте.
Змилуйтеся.
Велі.
Зіграй оце. У нього день народження.
-Гаразд. -Дякую.
Чому збрехав?
Щоби якось привітати.
Будьмо.
Ти серце віддав
Після першого роману
Щойно випив Пляшку раки
Ти трохи поплакав
Закохайся й заради мене
Не відкладай життя на потім
Якщо тобі потрібно так мало Живи собі
Скільки нас усіх Готові захищати кохання?
Овва, друже. Скоро на тебе чекатиме перша туга за коханням.
Усі вуха мені заговориш.
Оце ми тут нап'ємося. З тобою ще буде проблем.
Що це?
-Моя туга. -Справді?
«КАР-ТАЛ АВТО»
Що думаєш? Це я зробив.
Круто.
Ісате.
Розберемося із цією майстернею завтра,
щоби я не хвилювався.
Хоч буде де жити.
У брата некомфортно?
Що з тобою таке?
Чого насупився? Що сталося?
Орендодавець.
Що? Що з ним?
Придурок передумав.
Хтось запропонував більше.
І він подвоїв оплату.
Якщо не заплатимо, продасть іншому.
-Кому? -Якомусь хлопцю.
Який зробив щедру пропозицію.
І як мені платити вдвічі більше?
От зараза!
-Не засмучуйся. -Як не засмучуватися?
Це всі мої збереження.
Це був мій єдиний вихід.
Ти знаєш, що я пережив, аби заробити на майстерню?
Гаразд, заспокойся. Знайдемо іншу.
-Може, поговори з братом. -Ісате, не змушуй мене.
Змушу. Він поважний інженер.
-Він допоможе. -Нехай собі допоможе.
Ні, він завинив тобі.
-Припини. -Чому?
Чого гордуєш?
Ти пів життя провів у в'язниці. Стільки настраждався.
Годі нести цей тягар. Нехай він заплатить.
Він сильно завинив тобі.
А ти хвилюєшся за срану майстерню.
Я теж твій боржник.
Я в боргу перед тобою.
Присягаюся, ми все владнаємо. Не хвилюйся.
-Що ти тут робиш? -Чекаю на тебе.
Гайда, покажу свої фото.
Може, пізніше?
Я виснажений.
Виснажений? Що це означає?
Що я втомився.
Ходімо.
Поглянь, це Зіпзіп. Пес забрав його в парку.
Але нічого. У мене є Балім.
Я постійно ношу її із собою, щоби ніхто не забрав.
Молодець. Не губи Балім.
Лідіє, ти тут?
Баране, поговоримо віч-на-віч?
Я вдома.
Тато тут!
Баране, ти знаєш, що ми їдемо.
Я записала деякі поради.
Ось вони.
Пані Айнур приходить прибирати щочетверга о восьмій ранку.
Іде десь о 18:00.
Їй некомфортно з чоловіками.
Зважай на це.
Сміття забирають о 9:00.
Курити заборонено. Сусіди категорично проти.
Коли їси, підкладай підставку.
І найголовніше…
Якщо хтось питає, ти приїхав з Німеччини.
Не всім треба знати.
Це якийсь сором, Арзу.
Я щось не так сказала, Фатіху?
Сонце, зайчику, можеш піти у свою кімнату?
Ви обіцяли не сваритися.
Іди, сонце. У свою кімнату.
Ну ж бо, зайчику.
Що таке, Фатіху?
Обов'язково кричати на мене?
Відклади той список. Не біси мене.
Він же не дурень,
що ти маєш пояснювати йому як правильно їсти.
Він же не дурний.
Арзу, не біси мене, чуєш, жінко?
Це ще хто тут кого бісить.
Баране, ти наче хороший хлопець.
Я б не хотіла, аби в тебе були неприємності.
Тому краще не потрапляй іншим на очі з братом.
Не дай боже ще коліно пораниш.
Арзу, прошу.
Не змушуй мене жалкувати про свої дії.
Авжеж.
Ти лише шкодувати й умієш.
Баране, не залишиш нас?
-Нам з Арзу треба поговорити. -Чому?
Хіба він не родич? Нехай про все дізнається.
Баране, він гірший за тих, із ким ти сидів.
Кине тебе за першої нагоди.
Він кинув свого партнера, маляра і робітників.
Просто попереджаю перед тим,
як починати бізнес із ним.
Він навіть не може оплатити навчання дитини.
У нас і за квартиру оплата прострочена.
Настільки все погано.
Думаєш, він тобі допоможе? Помрій.
Я не очікую допомоги.
Я орендував майстерню.
І почну свій бізнес.
Мені не потрібна його допомога.
Я прийшов забрати речі.
Баране, брате. Просто…
Арзу, мабуть, збожеволіла. З нею щось не те.
Не слухай її.
Мене бісиш ти.
Дай мені спокій. Розбирайся зі своєю родиною.
Гаразд?
Де ти вчора ночував?
На пляжі. Не хвилюйся.
Що це за авто?
Якийсь багатій привіз. Успадкував від тата.
Дай подивлюся.
Що робиш сьогодні?
Шукатиму роботу. І приміщення.
-А ти? -Я працюватиму.
Він сказав, що добре заплатить, якщо ми відремонтуємо цю бабцю.
Бос був у захваті.
Усією командою ремонтували.
Але марно.
Хай спочиває з миром.
Про що ти говориш? Вона надто цінна.
Минуло два роки.
Що ви тут робите?
-Босе. -Ну?
Хіба я не просив не чіпати без дозволу?
-Босе, нехай подивиться. Баран хороший… -Досить.
Треба працювати.
Буду на зв'язку.
Я не хочу його тут бачити.
-Вітаю. -Чим я можу вам допомогти?
Хотів поцікавитися, чи не здає ніхто в оренду майстерню?
На сусідній вулиці здавали. Глянь там.
-На цій вулиці? -Так, цій.
Дякую. Гарного дня.
-Вітаю, пане. -Вітаю.
-Ви переїжджаєте? -Ні, я передумав.
-Гаразд, дякую. Гарного дня. -Щасти.
Не хвилюйся, друже.
Тут усюди купа місць. Знайдемо своє.
Стільки варіантів ще є. Знайдемо.
Чекай.
Що це за місце?
Покинуте.
Скоро знесуть.
Упевнений?
Не бачиш? Воно ледь стоїть.
І власника немає?
Я не знаю.
Ходімо.
Баране?
Пам'ятаєте мене? Селамі з майстерні.
-Так. Не присядеш? -Дякую.
Я від Ісата. Є зелене світло на майстерню.
Але як?
Орендодавцю стало соромно. Але ти й так заслуговував.
Він послав мене по завдаток і просив тебе підписати папери.
-Він різко вирішив бути хорошим? -Це звично для нього.
Спочатку захопився, але потім совість замучила.
Він хороший хлопець.
Він не міг приїхати, тому послав мене.
Але якщо ти вже знайшов місце…
Ні, не знайшов.
Дай погляну.
Ось.
Повірити не можу.
Гаразд.
-Що тепер? -Підпиши тут.
-Це чудово. -І було б чудово отримати завдаток.
Це все, що в мене є. Досить?
Вітаю.
Дякую, дуже вдячний.
-До зустрічі. -Бережи себе.
ГОТЕЛЬ «ГЮВЕН».
Алло?
Так, це я.
Ви дядько?
Як вона?
Зробили невелику операцію.
Зараз усе гаразд, але її мама померла.
Мої співчуття.
Вона питала про вас.
А її тато?
Що з ним?
Лікар вас сповістить.
Можете сходити до брата.
Так, я розумію, пані Дюґу, але ви знаєте мою ситуацію.
Запевняю вас, я б хотіла допомогти…
-Я… -Як я казала, у мого тата Альцгеймер.
-У мене троє дітей. -Гаразд. Зрозумів.
Я ніяк не допоможу.
Добре, дякую.
Перепрошую.
-Дякую. -Добраніч.
Що вона сказала?
-У діда Лідії хвороба Альцгеймера. -І?
Вона й так дбає про нього й трьох дітей.
Вона не може допомогти.
Боже! Вона ж її тітка.
А що з майстернею?
Твій хлопчина більше не приходив.
Розберемося із цим, а потім із тим.
Я ще й орендодавця не бачив.
Який хлопчина?
Якого ти послав. Селамі? Твій друг.
Орендодавцю стало шкода? Я заплатив завдаток і підписав папери.
Я нікого не посилав.
Він уже продав майстерню.
І я не знаю ніякого Селамі.
Тебе обдурили.
Я підписав із ним контракт.
Боже. Друже.
Як ти міг повестися?
Зробили невелику операцію.
Зараз усе гаразд, але її мама померла.
Вона питала про вас.
У мого тата Альцгеймер. У мене троє дітей. Я не можу допомогти.
Пам'ятаєте мене? Селамі з майстерні? Хотів отримати завдаток.
Він уже продав майстерню. І я не знаю Селамі.
Як ти міг повестися?
Лідіє.
Дядьку.
Не вставай.
Балім більше немає.
Як і мами.
Думаєш, вони десь разом?
Я не знаю.
Мої співчуття.
Що це означає?
Що я завжди поряд.
І я поряд.
Дядьку, ти ж не підеш із ними?
Тато буде в нормі?
Так.
Не йди, дядьку. Будь ласка, не залишай мене саму.
Будь ласка, не йди. Залишся.
РОДИНА ЧОБАН АТІФ ЧОБАН — НУРАН ЧОБАН
Ви все життя мені зіпсували.
І я знову нічого не можу вдіяти.
Знову я безпорадний через вас.
Що таке?
Я з тобою не говорю.
Чому?
Де ти був?
Мав дещо зробити.
І в мене для тебе сюрприз.
Тобі не цікаво?
Поглянь.
Балім за тобою сумувала.
-Ти не рада? -Це означає, що з мамою нікого немає.
Вона там сама.
Вона не сама.
-Вона… -А з ким?
Ну…
З нею янголи.
Обіцяєш?
Слухай, Балім сумна, бо ти її не обійняла.
Вибач, Балім.
Дядьку, дай мені руку.
Ісате, можеш приїхати в лікарню й наглянути за Лідією?
У мене справи.
Дякую. Я в боргу перед тобою.
Вітаю, пане.
Вітаю. Куди?
-До автомайстерень. -Гаразд.
Як справи, друже? Довго чекав?
Ось.
-Що це? -Поглянь.
Сума оплати, що не покривається страхуванням…
Аж 410 000 лір?
Що це?
Кажуть, ти спав, їв і пив у лікарні 15 днів,
тому маєш заплатити.
Трясця.
Може, брат заплатить?
Він же інженер.
-Він банкрут. -Як ти можеш бути впевненим?
Знайдімо адвоката чи його бухгалтера.
Я точно знаю. Його жінка казала.
Жінка казала.
Ще 350 000.
І що тепер?
Продамо машину твого брата. Що ще?
Що скажеш, Шефіку?
-Дам тобі 70. -Що? Це грабунок.
-Робота йде повним ходом? -Так, пане.
Знову обдираєш людей?
Дам максимум 70.
Дам 90 з поваги до тебе.
Серйозно?
Що це, «Фіат 124»? Ти сліпий?
Запропонуй більше.
Ну ж бо.
Муса, пане, тоді 120.
Шефіку, якщо обдереш цих двох, вони потім мене обдеруть.
Тоді 150 000.
Ні копійкою більше.
Піде. Домовилися.
Я вперше бачу його добрим за багато років.
Пощастило.
-Я візьму. -Ось.
-Дякую. -Щасти.
Ісате!
Так, босе.
-Давай сюди. -Що?
Мою частину. Я отримаю 10 %.
Ні, босе, нам терміново потрібні гроші. Їх навіть мало.
Віддавай частку.
Віддай, Ісате.
Залишилося 135 000.
Господи.
Такий же противний.
Це для лікарні.
Його брат бореться за життя. Він на порозі смерті.
Ця майстерня була його мрією.
Він роками заощаджував.
І втратив усе за мить.
У нього нічого не лишилося.
Будь ласка, я у вас нічого не просив.
Подумай про все добре.
Хоч роботу йому дайте, поки він стає на ноги.
-Ви отримали частку завдяки йому. -Йому?
Цього дурня обдирали.
Я допоміг йому.
Чому ви його так не любите?
Нехай працює тут. Ви й так платите дріб'язок.
Іди працюй.
Босе.
Будь ласка.
Ви не знаєте, що ми пережили у в'язниці.
Ви не знаєте, босе.
Ти не помив їх. Вони брудні.
Кафере, пане, я помив. І підрізав нігті.
Ходімо, я покажу, як митися.
-Ходімо. -Пане.
-Відпусти його!
-Ходімо. -Рухайся.
Пане, будь ласка.
Стань туди.
Ми…
Ми були в лігві монстрів.
Змилуйтеся.
Гаразд?
Усі роблять помилки.
І ви знаєте це, як ніхто інший.
Що я знаю? Ти про що?
-Ви самі знаєте. -Якого біса?
Ви не знаєте, що він пережив.
А я знаю, що пережили ви, і що змусили пережити інших.
Я тебе прикінчу бляха.
Ви поховали себе разом зі своєю родиною.
У вас не лишилося доброти.
Ви нікому не допомагаєте й не хочете.
Не думайте, що ви з ним схожі.
Ви зовсім різні.
Мусо, він не вбивця.
Гаразд?
Він сів, щоби урятувати брата.
Візьміть це до уваги.
Подумайте про це.
Просто подумайте.
Пане Баране, йому недобре. Зараз не найкраща ідея його переводити.
Було б добре лишити його тут.
Якщо ми його тут лишимо,
уся наша родина виплачуватиме борг.
Неважливо, у приватній він лікарні чи державній.
Він овоч.
Тату!
Куди ви забираєте його? Облиште його.
Заспокойся.
Його везуть у кращу лікарню.
-Ні, я хочу з ним. -Ні. Відпусти.
-Тату! -Лідіє, припини! Годі себе мучити!
Ходімо, Лідіє.
За нею нема кому доглядати.
Я теж не можу.
І мій брат очевидно теж.
Їй краще бути з тим, кому вона довіряє, зважаючи на її стан.
Агов.
Що це?
Ми так старалися її полагодити.
Можемо й покататися.
-Стрибай. -Я поведу.
Як пройшло? Що сталося?
Нічого несподіваного.
Що це означає?
Поясню пізніше.
Не зараз.
Я не ходив до школи.
У мене немає роботи.
Я просто нікчема.
Але сім'я важлива.
Ви б довірили мені дитину?
Ви б змогли відправити Лідію в дитбудинок?
Змогли б?
Ви б змогли?
Що ти робиш? Баране!
Грошей немає.
-Повільніше! -Я просто нікчема.
Тепер я хвилююся за доньку.
-Дядьку. -Баране!
Ви згодні відправити її в дитбудинок?
Ми схожі.
Я не дам їй стати такою.
Лідіє.
Дядьку.
Лідіє.
Овва!
Що сталося з нашими речами?
Довелося їх продати.
Нічого.
Помахай на Балім.
От би в нас був телевізор.
Я би показала свій улюблений гурт.
Який твій улюблений гурт?
«BTS».
Що за назва «BTS»?
-Вони корейці. -Он як?
-Ти говориш корейською? -Ні. А треба?
Ні, не треба.
А я знаю, хто твоя улюблена співачка. Тато казав.
Хто?
Я вважаю, що щастя й удача
Такі ж невловимі, як і кохання
Відпусти тих, хто йде
І вітай тих, хто приходить
Інакше не вийде…
Сідаймо їсти.
І вітай тих, хто приходить
Інакше не вийде…
Лишайся тут.
Вітаю, синку.
Ти, мабуть, брат Фатіха?
Він розповідав про тебе.
По-перше, співчуваю твоїй утраті.
Дякую. Я можу допомогти?
Бажаю брату найшвидшого одужання.
Дякую. Ще щось?
Перепрошую, що турбую, але я ваш орендодавець.
Мені шкода турбувати в такий час, але…
Минулого тижня суд ухвалив рішення.
Вас мали повідомити, але…
Звісно, вас не було вдома.
Ви маєте звільнити квартиру за два дні.
Вони місяцями не платили оренду, і я вже мовчу про нові тарифи.
Зрозуміло. Можете дати мені трохи часу?
Якщо заплатите оренду
й погодитеся на нові тарифи, можете залишитися.
Але якщо зараз виїдете,
я пробачу вам борг, і ми розійдемося по-хорошому.
Вирішувати тобі.
Дядьку, ви весь час не зважали на це.
Якщо ви дали б мені час, я б знайшов роботу…
Гаразд, але поквапся.
-Гаразд, дякую. -Гарного дня.
Він насправді хороший.
Лише мама його не любить.
Ходімо.
Знаєш, ми з ним годували разом котів.
-Хочеш йогурту? -Так.
-Стільки? -Так.
-Води? -Наливай.
-Бери. -Гаразд.
-Знаєш що? -Так?
Я якось дивилася «Людей Ікс» з татом.
Ми вирішували, хто найсильніший герой у світі.
Ага.
Знаєш, за кого він?
-За Людину-павука? -Ні.
-Залізну людину? -Теж ні.
-Сказати, за кого? -За кого?
За Майстра.
Такого не існує. Він вигадав.
Існує.
Це ти.
Тато каже, що ти все можеш полагодити.
Тому називає тебе Майстром.
Хотілося б, щоби ти й тата полагодив.
Як полагодив Балім.
ПОТРІБЕН ФАХІВЕЦЬ ІЗ МОНТАЖУ ШИН
Добрий день.
-Вітаю, заходьте. -Дякую.
Вам потрібні робітники?
Ні, друже.
До-ре-мі-фа-соль-ля-сі-до
Вітаю. Ісата немає?
Працює надворі.
Я дав йому роботу.
Дякую. Гарного дня.
Що таке?
Є робота?
Ні.
Не знаходжу.
Люди лякаються, коли чують про моє минуле.
Тож не кажи їм.
Якщо не казатимеш, сам забудеш.
Нізащо.
Чому? Було б значно легше.
Не було б.
Люди по моєму обличчю бачать, навіть якщо не кажу.
Коли забираєш життя людини,
ти решту життя носиш на спині
її труну.
Пане.
Лишіть свої поради собі.
А я не зміг понести.
Я не зміг нести тягар убивства.
Я тоді забагато випив.
І, певно, знепритомнів.
Коли прийшов до тями,
будинку не стало.
Я спалив його.
Разом з людьми всередині.
Я єдиний вижив.
Семра казала, що я не зможу кинути курити.
Ще і як зміг.
За одну ніч.
Співчуваю вам.
Бачиш?
Що?
Цю машину.
Якщо полагодиш, дам тобі роботу.
Я б і не пробував.
Але знаєте що? За цю машину я б життя віддав.
Гаразд.
У тебе чотири дні.
Гей! Хто ти?
Забирайся звідти!
-Що ти надумав? -Лагоджу машину. Із цією непросто.
Здуріти.
Ти збожеволів.
15 СЕРПНЯ ЧЕТВЕР
16 СЕРПНЯ П'ЯТНИЦЯ
17 СЕРПНЯ — СУБОТА 18 СЕРПНЯ — НЕДІЛЯ
Бідолаха марнує час.
Його не візьмуть.
Навіщо ви його мучите. Він не полагодить її.
Ти хотів, аби я дав йому роботу, і я дав.
Так, але я не просив не платити йому. Будь ласка.
Принаймні він не голодний.
Босе, дайте йому нормальну роботу.
Прошу вас.
Ну ж бо, крихітко.
Ну ж бо.
Ну ж бо, заради бога.
О так! Так!
Та ти жартуєш.
Не можу повірити!
От бляха!
Чорт!
Нічого. Ти старався. Хоча б завелася.
Отримуватимеш 5000 на тиждень.
Ти молодець. Відпочинь.
Почнеш завтра.
Але вона знову заглохла.
Я цього й очікував.
Але ти не здався.
Дякую.
Друже!
Припини. У мене спина болить.
Ти за два дні розтопив його серце. Оце молодець.
Я її полагоджу. Завтра погляну на систему запалювання.
Ти божевільний.
Скрути мені сигарету.
І принеси кави з водою. Ні!
Знаєш, мама мені такого не дозволяла.
Тато потайки купував.
Чекай, ти забруднишся.
Ти казала, я погано пахну.
Дивись.
У мене таких не було.
-Подобаються? -Так.
-Іди геть. -Що ти робиш?
Зараз моя черга. Ти втручаєшся.
Чого штовхаєшся? Я тебе не бачила.
Усе гаразд?
Молодець. Не заплакала.
Інакше він би подумав, що ти слабка, а він крутий.
Він гівнюк.
-Не лайся. Це негарно. -Ти теж лаєшся.
Дорослим іноді можна, хоча й не варто.
Забули.
Слухай, я не завжди буду поряд.
Тобі треба навчитись захищатися.
Ну ж бо, уставай.
Стисни кулаки.
Тепер бий.
Дядьку, я не вмію битися.
Але маєш навчитися.
Ну ж бо, уперед.
Я не можу. Я обіцяла мамі.
Доведеться. Спробуй.
Бачиш?
Не відкривайся. Бах. Блокуй.
Агов!
-Ти готова? -Так.
Ходімо.
Гаразд.
Я візьму.
Чекай, я її повезу.
-Зможеш? -Ага.
Ходімо.
Вона зможе заснути?
Їй доведеться.
Доведеться потерпіти. Дякую вам.
Будьте обережні.
Муса звільнить нас, якщо дізнається.
Не хвилюйся.
У мене є робота. Я працюватиму вночі й оплачуватиму оренду.
Тобі теж треба поспати.
-Виснажишся. -Ні.
Я прийду за Лідією зранку.
Повезу її в лікарню. Медсестри наглянуть за нею.
У лікарню? Здурів?
Там хворі й померлі. Їй буде важко.
А що вдієш? У мене немає варіантів.
Так. Маєш рацію.
Лідіє, сонце.
Я піду, гаразд?
Заберу тебе вранці.
Ісат подбає про тебе. Не бійся.
Але там павутина.
Де?
Отам зверху.
Нічого.
Павучки теж мають свої справи.
У них є сім'ї.
Ні? Хіба їм не можна жити?
Добре, нехай живуть.
-Куди ти йдеш? -Я прийшов на роботу, пане. Мити туалет.
Добре, іди.
Геть.
Щось не так?
Ні.
Слухай.
Якщо нудно, можемо занюхнути.
Ні, дякую.
Як хочеш.
Вибач, друже. Не можу впоратися із цим велетом.
Перепрошую.
Я перепросив, так?
Так. Тепер іди.
Що?
Іди собі.
-Ти кажеш мені піти? -Так, друже. Не починай.
А якщо я не захочу?
Не влаштовуймо сцен.
Зробімо це. Влаштуймо сцену.
Боже, кажуть, ти неймовірний.
Ти здатен на все.
Будь ласка, вилікуй тата.
Він такий хороший тато.
І подбай про дядька Барана.
Він теж чудова людина.
Але його сьогодні побили.
Нехай його рани швидше загояться.
Він так добре дбає про мене.
Тому я намагаюся бути не сумною.
Я поводжуся гарно.
Я навіть не плачу, щоби дядько не пішов від мене.
Нехай ми завжди будемо разом.
І доглянь за мамою там нагорі, гаразд?
Інакше їй самій буде страшно.
Амінь.
Зачекай тут, добре?
-Я повернуся за тобою. І Балім… -Коли?
-Що? -Коли?
До заходу сонця.
Гаразд? Балім буде з тобою. Іди туди.
Сідай.
Ну ж бо.
Ніяких відвідувачів. Ідіть.
Я…
Вона дуже сумувала за татом, тому мав її привести.
А це що?
Ми привезли те, що може знадобитися її тату.
У його стані?
Їй не можна тут трохи побути?
Поспати?
Я заберу її пізніше.
Гаразд.
Їй можна залишитися на кілька годин, але потім заберіть її.
Добре, дякую.
Вітаю, босе.
Перепрошую за запізнення. Це востаннє.
Що таке?
Побився?
Ні, не бився.
-Спускався з пагорба й упав. -Ага.
Чекай.
Це, мабуть, твоє.
Мабуть, упустив. Дякую.
-Візьми вихідний. -Що?
Візьми вихідний.
Ти відволікаєшся. Лише зіпсуєш усе.
Іди.
Ось.
Куди ми?
Скоро побачиш.
Мені вже треба в душ.
Голова свербить.
Гаразд, сонце.
Де ми?
Чекай.
-Дай свою шпильку. -Для чого?
Привіт, котику.
Ну ж бо, Лідіє.
Чому ми тут?
Прийми душ.
Але це не наш дім.
Нам сюди не можна без дозволу.
Так, це неправильно, але…
Іноді, щоби вчинити правильно, треба спершу вчинити неправильно.
Ти нічого не робила. Винен дядько.
А якщо власники повернуться?
Ні. Вони говорили з сусідом на дворі.
Їх два дні не буде. Спокійно.
Але ми потім перепросимо в Бога?
Авжеж.
Киць-киць! Ходи сюди.
Поїж трохи. Ось.
Припини. Спина болить.
Хтось дзвонить.
Ось.
Це твій дядько Ісат. Алло?
Приходь негайно.
-Заспокойся. Що таке? -Тут орендодавець.
-Він чекає на тебе. -О!
-Ну ж бо! -Гаразд, їдемо.
-Вийшло, Лідіє. -Що?
-У нас вийшло. Готуйся. -Що?
Поспішаймо. Ну ж бо.
Обережно.
Перепрошую.
Ви хто?
Я садівник. А ви?
Так? Радий знайомству.
Я працюю тут садівником вже 20 років.
Біжи.
Біжи. Сюди.
Ну ж бо. Ліворуч.
Біжи.
Ну ж бо. Біжи.
Тихо. Іди сюди.
Зачекай тут.
Вони побігли туди.
Де вони?
Ловіть його.
Куди вони побігли?
-Я ж казала, що не треба було. -Тихо.
-Ми в Бога не перепросили. -Тихо.
-Я рада, що так сталося. -Гаразд.
Маєш рацію. Перепросимо.
Боже, нам дуже шкода.
Ми помилилися. Але ми були брудними й мали помитися.
-Тому й пішли на це. Задоволена? -У чиїйсь ванні.
Цього більше не повториться.
Ми обіцяємо. Амінь.
Гаразд?
Тато б ніколи так не вчинив.
І нам не довелося б тікати.
Ісате.
-Сходимо подивитися? -Ага.
Ти трохи спізнився. Він зачекався й пішов.
Дзвонив рієлтор.
З'явився ще покупець. Він не послухає.
Пізно.
Чорт забирай.
Нічого, сонце, ходімо.
Я візьму.
Муси сьогодні немає. Він пішов на цвинтар.
Принесеш води?
Не виходить.
Я не можу.
Я відведу її, коли вона перепочине.
Не верзи дурниць. Не поспішай. Почекай.
Не поспішати? Ти здурів?
Я завів її в чужий будинок.
Вона милася в чужій ванні.
Нас спіймали.
Ми ледве втекли.
Там її хоч годуватимуть. Не знаю.
У неї буде нормальне ліжко.
Я намагався, але не виходить. Я не можу, Ісате.
-Я зробив її нещасною. -Дядьку.
Лідіє.
Слухай, я знайшла нам житло.
Як ти це зробила?
Завдяки йому.
Він дав мені ключі.
Він каже, що він твій бос.
Чорт.
Не лайся перед дитям, варваре.
Вибачте, босе.
Перепрошую, босе. Лідія моя племінниця. Мій брат зараз…
Добре. Уже голова від вас болить.
Це ключі від складу отам.
Ним давно не користувалися.
Приберіть там. І організуйтеся.
Щоби не було виправдань для запізнень.
І там немає сім'ї павучків.
Їм більше подобається жити з Ісатом.
Дивіться.
Подруга Балім.
Тепер їй не буде самотньо.
Це ти з ним поговорив?
Ні, чого б це?
Я не знаю. Він старий. Мабуть, почав боятися Бога.
Піду візьму щось для прибирання.
Скоро прийду.
Дивися.
Але ще не домалювала тата.
Зроблю, як він повернеться.
Вибач.
Наговорила тобі поганого.
Ти пішов на поганий учинок заради мене.
Миримося?
Так.
Так, потрібно прибрати тут.
Он як?
Ходімо.
Ти теж прибиратимеш. Допоможеш мені.
Інакше він розізлиться.
Босе.
Так?
Нічого не вийшло.
Так?
Я серйозно.
Проблема не в системі запалювання чи котушках.
А в чому?
Зараз скажу.
Бензин у баці прострочений.
Скільки він там уже?
Як ти зрозумів?
Ми всі не могли додуматися.
Балім сказала.
Он як.
Треба злити бензин і почистити бак.
Тоді власник може забирати її.
Добраніч.
Щоб мені провалитися.
То тут усе ж є власник.
ОРЕНДА
Кажуть, дещо полагодити не можна.
Як от душу дитини,
кожна частина якої зношена, зламана й вийшла з ладу.
Це брехня.
Усе можна полагодити, якщо знаєш, що саме зламалося.
Овва.
Що це? Бос вас усіх звільнить, якщо побачить.
-Здуріли? -Ні, він сам усе купив.
Вип'ємо за «Мустанга».
Його забрали?
Овва. Дійсно.
Босе.
Це тобі.
-Ні, я ще працюю. -Бери, друже. Усе гаразд.
А ви?
Я присягнувся не пити.
Це твоя частина.
Дякую.
-Я повернуся. Тримай. -Куди ти йдеш?
О, босе. Ловіть.
Агов.
Іноді життя може завести в глухий кут,
але й може неочікувано відкрити новий шлях.
Цей шлях довгий,
але сповнений надії.
«ЛІДІЯ КАР-ТАЛ АВТО»
Добрий вечір.
Привіт.
Овва.
Що ти тут робив?
Тут так гарно.
Так, але ще купа роботи.
Облаштую там кімнату, як у тебе.
А це буде кімната Лідії. Що думаєш?
Звучить круто. У тебе все вийде.
Як справи з грошима? Ще є?
Якось буде. Не турбуйся.
Я розберуся.
Ти за місяць привів це місце до ладу. Круто.
Обережно зі стіною.
Не пошкрябайте.
Або отримаєш, снайперко.
Ми обережно.
-Слухай, Ісате. -Так?
-Тримай отак. -Так.
-Дякую. -На здоров'я.
Дуже дякую.
Есате, знаєш що?
Я говорила з татом. Він повертається додому.
Я чув, сонце. Твій дядько казав.
-Муса, пане. -Так?
Дядько не любить чай. Він любить просту каву.
Звичайну турецьку каву.
Он як?
Тоді його величність може сам собі приготувати.
Але тоді ви гарно не поладнаєте.
-Хто сказав? Це ти де взяла? -А як ви думаєте?
Балім, звісно. Хто ще?
Балім сказала?
Лідія. Ходімо, сонце. Продовжимо гру.
Кидай. Покажи, як треба кидати.
Треба отак тримати. А ти не тримаєш.
Баране, я поряд. Буду за дві хвилини.
Гаразд.
Ісате, принесеш речі Лідії?
Лідіє, сонце.
Тобі час повертатися.
Тихенько.
Як ми домовлялися?
Не плакати.
Так. Не плач.
-Ходімо з нами. -Ми вже говорили про це.
Ти можеш приходити будь-коли.
Тут усі тебе люблять. Дядько Ісат і дідусь Муса.
Що ти робиш?
Відірвеш капот.
Я все одно прийду до вас.
Іди.
Мусо, пане.
Так, сонце?
Щасти вам.
Це не ти маєш казати. Ти ж ідеш.
Це я маю тобі казати.
Сонце.
Ходи сюди, сонце.
Красуне.
Баране, брате.
Дуже тобі дякую за все.
Ходімо, сонце.
Тихенько.
Лідіє.
Ми не прощаємося.
Я приходитиму до тебе. Гаразд?
Ми гулятимемо парком. Їстимемо гамбургери.
Добре, сонце?
Балім лишиться з тобою.
-А що ти робитимеш без неї? -Нехай доглядає за тобою.
Інакше я хвилюватимусь.
Дивись.
Це мій щасливий камінь.
Тримай при собі, гаразд?
Гаразд.
Ходімо.
Ходімо, сонце.
Стій!
-Що таке, Лідіє? -Стій!
Я люблю тебе, дядьку.
І я тебе люблю.
Сильно.
Прощавай, дядьку.
Ходімо.
6 МІСЯЦІВ ПО ТОМУ
Лідіє, цих людей я знаю, але що це за брюнетка?
Твоя дівчина.
У мене її немає.
Скоро буде.
Ми з Балім це обговорили.
У мене є варіанти.
Це єдине, чого мені не вистачає, так?
Не можна марнувати таку красу.
Дядьку, годі вже їсти.
Чому?
Ми йдемо додому.
-Он як? -Духовка зламалася.
Оглянь її.
Тато голодний.
Він би не дійшов до такого.
І я не вмію ремонтувати духовки.
Ти ж відремонтував ту занедбану будівлю.
Звідки знаєш слово «занедбана»?
Годі тобі. Я допоможу.
Дядьку, знаєш що?
Тато навчив мене готувати каву.
Я зроблю тобі каву вдома.
Це зміцнить наші стосунки.
Не зміцнить,
бо вони вже нерозривні.
Що ж, ходімо.
Не викидатимемо це.
-Нагодуємо котів. -Браво.
Наша сусідка Ґізем.
Вона теж любить котів.
І готує смачне печиво.
Он як?
Вона часом не брюнетка?
Брюнетка.
Ходімо привітаймося?
Привітаймося?
Так.
Зараз?
Коли прийдемо.
Вона живе сама?
Так.
Добре, побачимо.
Поки я не зустрічав кращої за неї майстрині.
Я лише сподіваюся
стати таким управним, як вона.
Я більше не сам
і не покинутий.
Життя не таке й погане.
Переклад субтитрів: Павло Дум'як