Downloaded from YTS.BZ
Official YIFY movies site: YTS.BZ
‫קדימה, תנמיכו אותו. כן, הגלגלת.‬
‫צד ימין!‬
‫החבל, אחי.‬
‫החבל תקוע, אדוני.‬
‫היי, זה לא יעבוד. תנמיכו אותו.‬
‫תנמיכו אותו. תיזהרו. זה יקר.‬
‫היי, הידית לא מאוזנת.‬ ‫-זהירות, אדוני.‬
‫- אלוף תחרות המדע של מערב ג'אווה‬ ‫בהצלחה בשלב הארצי -‬
‫היי, מה קרה?‬
‫ג'אטי כאן.‬
‫וואו, ג'אטי.‬ ‫-וואו, ג'אטי.‬
‫אלוף המדע.‬ ‫-מה זה?‬
‫הוא ממש טוב.‬ ‫-תשאיר את זה לי, אדוני.‬
‫אחי, אתה שומע אותי?‬ ‫-כן, אני שומע אותך.‬
‫טוב. תקשיב לי בבקשה.‬
‫טוב, תזיז את זה לצד שמאל שלי,‬ ‫צד ימין שלך. בסדר?‬
‫כן, פעמיים.‬
‫כן, להמשיך.‬
‫בסדר. מספיק?‬ ‫-מספיק. בסדר, מספיק.‬
‫אדוני, ג'אטי כאן.‬
‫ג'אטי! איחוליי! אתה נהדר!‬
‫אלוף מערב ג'אווה.‬ ‫-בכל מערב ג'אווה.‬
‫כן, מערב ג'אווה.‬
‫ברכות לצוות הקברט‬
‫על הזכייה בתחרות הקברט העירונית בבאנדונג.‬
‫ועכשיו, נציג את גאוות בית הספר שלנו.‬
‫ג'אטי אילהאמי.‬
‫בוא הנה, ג'אטי.‬
‫קדימה, תעלה.‬
‫הוא עשה היסטוריה.‬
‫התלמיד הראשון מחטיבת הביניים באנדונג ראיה‬
‫שהעפיל לתחרות המדע הארצית.‬
‫ג'אטי, האלוף שלנו.‬
‫קדימה, ג'אטי.‬
‫קדימה, תגיד משהו.‬
‫קדימה.‬ ‫-ג'אטי, אתה מדהים!‬
‫תניחי לו.‬
‫אל תהיה ביישן. הנה.‬
‫מהר, יש לנו מבחן.‬ ‫-תירגע.‬
‫פשוט תחזיק את הגביע.‬
‫ג'אטי.‬
‫תראה את שאר הילדים. אני גאה בך.‬
‫אף אחד אחר לא השיג יותר ממך.‬
‫ג'אטי, אתה בסדר?‬ ‫-תזדרז.‬
‫העתיד שלך… עכשיו ברמה הארצית.‬
‫…יכול להיות הכי מזהיר…‬
‫עכשיו אתה… העניין הוא ש…‬ ‫-ג'אטי!‬
‫אתה יכול לעשות את זה, ג'אטי.‬
‫ג'אטי!‬
‫-למה הוא ברח?‬
‫למה הוא ברח?‬
‫- מקום ראשון -‬
‫- חדר קריאה -‬
‫ג'אטי.‬
‫מה קרה?‬
‫הכול בסדר. הנה. קח נשימה עמוקה.‬
‫תנשום לאט.‬
‫תנשום. הנה.‬
‫ג'אטי?‬
‫אתה בסדר?‬
‫לא זכית הרגע?‬
‫אתה אמור להיות שמח.‬ ‫אתה נכנס לפאניקה רק כשאתה מפסיד.‬
‫אז מה קרה שם?‬
‫נכנסתי לפאניקה.‬
‫אין לך חום.‬
‫אולי זה מפני שלא התפללת הרבה, ג'אטי.‬
‫אני רואה אותך בשחר…‬ ‫-אני לא מפספס תפילות.‬
‫אתה כן. אתה מפספס הרבה תפילות שחר.‬
‫לכן, כשאתה קם, תתפלל קודם,‬
‫ואז תתקלח ותאכל.‬
‫בסדר.‬ ‫-זה סדר הדברים.‬
‫עכשיו אני מותש.‬
‫נכון. אתה מותש.‬
‫אני אומר לך את זה כל הזמן.‬
‫הנה.‬
‫תלבש את הז'קט.‬
‫אחרי הכול, אני מכיר‬ ‫את האלוף שלי טוב יותר מכולם.‬
‫- גברת איס, אורחת במלון -‬
‫רגע, ג'אטי.‬
‫שלום, גברתי.‬
‫כן. אני אהיה שם בקרוב.‬ ‫ניפגש בבניין העירייה.‬
‫אני אחכה לך שם. אני בדרכי לשם.‬
‫ג'אטי! היי!‬
‫בוא נלך.‬
‫אוי. סליחה שחיכית.‬
‫זה בסדר.‬ ‫-בבקשה, תרשי לי. מה שלומך?‬
‫לא, זה בסדר. זה ממש כבד.‬ ‫-זה בסדר. אני אקח את זה.‬
‫תודה.‬ ‫-אין בעד מה.‬
‫זו פשוט הפילוסופיה של המלון שלנו,‬
‫שהאורחים הם לא מלכים‬ ‫אלא בני משפחה. ככה זה.‬
‫תודה רבה לך, אדוני.‬
‫אז התפטרתי מהעבודה שלי במשרד בג'קרטה.‬
‫ואז חזרנו לבאנדונג כמשפחה‬
‫כדי שהעניינים יהיו יותר הרמוניים, גברתי.‬
‫וואו, אתה גורם לי להרגיש נחותה כהורה.‬
‫אולי זה מפני שגדלתי בלי אבא.‬
‫אז אני רוצה שהילד שלי, ג'אטי,‬
‫ידע איך זה כשאבא שלו איתו בכל מקום.‬
‫אתה מדהים.‬
‫אני רוצה שהבן שלי יצליח, גברתי.‬
‫אדם מצליח הוא אדם מאושר.‬
‫כלומר, איזה אדם מצליח לא מאושר, נכון?‬
‫כן, אתה צודק.‬
‫תודה. רק רגע בבקשה.‬
‫תודה רבה לך.‬
‫תעזרו לו בבקשה.‬
‫מר אויאן.‬
‫אתה רואה? אמרתי לך. כדאי שתקשיב.‬ ‫-סליחה.‬
‫למה התעכבת כל כך?‬
‫תכניס אותו. לא להפיל.‬ ‫-שני דברים במקביל.‬
‫ברוכים הבאים.‬ ‫-בבקשה. מכאן.‬
‫אדוני.‬
‫גברתי.‬
‫איך אתה מרגיש?‬ ‫-אני בסדר, אימא.‬
‫סחרחורת? כאב? בחילה?‬ ‫-לא…‬
‫אתה רוצה מרק?‬
‫- האני שלפניי -‬
‫כולם!‬
‫קדימה!‬
‫רוצו מהר יותר! קדימה!‬
‫קדימה, ג'אטי! אתה מסוגל!‬
‫קדימה, ג'אטי!‬
‫כן, תמשיך. כן!‬
‫נהדר, ג'אטי! כל הכבוד!‬
‫באיזה מקום הגעתי, אדוני?‬ ‫-מקום שישי. לא רע.‬
‫איפה אבא שלי?‬ ‫-כל הכבוד.‬
‫אבא. אני אלך אליו לרגע.‬ ‫-בסדר, לך.‬
‫ג'אטי.‬
‫תהיה כן.‬
‫נראית מאושר כשהפסדת קודם,‬
‫היית באמת מאושר,‬ ‫או שניסית לרצות את מר ג'ונאד?‬
‫ג'אטי.‬
‫בוא.‬
‫תנסה לשבת שם.‬
‫שב שם.‬
‫ג'אטי.‬
‫אתה יודע?‬
‫אתה יודע מה אני רואה כל יום‬ ‫כשאני עובד שם?‬
‫הנה, תראה. היי.‬
‫תראה את זה.‬
‫אלה כל גביעי המקום הראשון שלך.‬
‫אתה רואה? אתה האלוף בכל התמונות האלה.‬
‫זה מה שאני רואה.‬
‫אני יודע שלא היה לך קל להשיג את כל זה.‬
‫זה קשה. אני יודע.‬
‫כל זה היה המניע שלי לעבוד קשה כל הזמן הזה.‬
‫בשבילך, ג'אטי.‬
‫החדר הזה אולי קטן, ג'אטי.‬
‫זה בסדר. אין לי בעיה להיות בחדר הקטן הזה.‬
‫אבל לא בשבילך.‬
‫בשבילך, הוא חייב להיות גדול יותר, ג'אטי.‬
‫במיוחד בשביל עתידך,‬ ‫הוא חייב להיות הרבה יותר גדול מזה.‬
‫רק השתתפתי במרוץ. למה לדבר על העתיד?‬
‫זה העניין. "רק השתתפתי במרוץ."‬
‫נכון?‬
‫זה אומר שאתה יודע מה באמת חשוב לך.‬
‫מה זאת אומרת? אני מתכונן לתחרות.‬ ‫-תחרות.‬
‫זו לא תחרות רגילה.‬
‫זו תחרות ארצית, בכל רחבי אינדונזיה.‬
‫כמה יש עכשיו?‬
‫כמה מחוזות יש עכשיו? בזמני היו 27.‬
‫כמה יש עכשיו? בערך 30? 33? כמה?‬
‫יש 38.‬ ‫-יש 38, ג'אטי!‬
‫זאת אומרת שתתחרה מול 37 ילדים בדיוק כמוך!‬
‫הם לומדים בחריצות עכשיו, ג'אטי.‬
‫אם אתה רוצה להגיע למקום הראשון,‬
‫אתה צריך להתאמץ וללמוד פי 37 מבעבר.‬
‫אני רק רוצה שתתמקד בזה.‬
‫אני תמיד אהיה לצידך.‬
‫כשאתה תהפוך לאלוף, אני אהיה שם.‬
‫אני עושה את זה כי אני אוהב אותך.‬
‫מבין?‬
‫ג'אטי?‬
‫נו, באמת, ג'אטי.‬
‫אתה בן.‬
‫למה אתה כזה רכרוכי? למה אתה בוכה?‬
‫- ד' ג'אטי אילהאמי, ט' 1 -‬
‫בבקשה, תראה לנו, אדוני.‬
‫טוב, תספרו משלוש.‬ ‫-טוב.‬
‫כן, אדוני.‬ ‫-שלוש.‬
‫שתיים, אחת.‬ ‫-שתיים, אחת.‬
‫בבקשה…‬
‫זה מספיק.‬
‫אני כבר מיומן.‬ ‫לכולכם יש עוד דרך ארוכה לעבור.‬
‫ג'אטי!‬
‫קדימה.‬
‫קדימה, זה בסדר.‬
‫תנו לו מחיאות כפיים.‬
‫קדימה.‬
‫קטן עליך, ג'אטי.‬
‫אתה מסוגל.‬ ‫-בסדר?‬
‫הוא לא מסוגל. הוא לא יצליח.‬
‫הוא ישר נפל.‬ ‫-איי.‬
‫ג'אטי. אתה בסדר?‬ ‫-ישר נפל.‬
‫די, כולם. תפסיקו, אל תצחקו על החבר שלכם.‬
‫אתם צוחקים עליי?‬
‫ג'אטי.‬
‫תירגע, ג'אטי. קח את זה בקלות.‬
‫תירגע.‬ ‫-ג'אטי, מספיק.‬
‫מה? אתה רוצה מכות?‬ ‫-אתה רוצה מכות?‬
‫אתה רוצה מכות?‬
‫תירגע, ג'אטי. קח את זה בקלות.‬
‫אדוני.‬ ‫-אדוני.‬
‫אדוני…‬
‫מה אתה עושה? מנסה להשוויץ?‬
‫דיואה, תפסיק, דיואה!‬ ‫-אדוני.‬
‫אדוני.‬ ‫-ג'אטי, מה קרה?‬
‫למה, ג'אטי?‬
‫הבן שלי לא עשה שום דבר רע.‬
‫הסיפור מבהיר שהתגרו בו.‬
‫אדוני, אני מצטער מאוד.‬
‫רק צחקתי.‬
‫צחקת על הבן שלי, נכון?‬
‫כן, אבל גם לא, אדוני. כולם צחקו סתם ככה.‬
‫מה? יש כל מיני צחוקים? יש צחוק אגבי, יש…‬
‫צחוק זה פשוט צחוק, אדוני.‬ ‫-תירגע, מר ג'איה.‬
‫ג'אטי רק מושעה, הוא לא סולק.‬ ‫-כן.‬
‫ג'אטי לא חייב להיות מושלם כל הזמן, נכון?‬
‫זה עדיין נורמלי.‬ ‫למעשה, זה שיעור חשוב עבורו.‬
‫נכון, ג'אטי?‬
‫אדוני, לבן שלי יש הישגים בבית הספר הזה.‬
‫כן.‬ ‫-הוא הביא כבוד לבית הספר הזה, אדוני.‬
‫נכון, אבל הוא רדף אחרי חבריו לכיתה‬
‫והיה מוכן ללכת מכות…‬ ‫-איך בית ספר‬
‫לא יודע איך להתייחס למצטיינים שלו?‬ ‫-אתה התחלת? למה? היי.‬
‫שוב, בבקשה, אדוני…‬ ‫-באמת?‬
‫אני רק רוצה להדגיש זאת.‬ ‫-תירגע.‬
‫ביה"ס הזה לא ראוי לבני.‬ ‫-בבקשה, אדוני.‬
‫נלך הביתה. זה מספיק.‬
‫מר ג'איה.‬ ‫-תירגע.‬
‫מותק.‬ ‫-זה מספיק. בואו נלך. החוצה.‬
‫מגוחך.‬
‫אדוני, גברתי, אני ממש מצטערת.‬
‫סליחה.‬ ‫-שמרי על עצמך.‬
‫גברתי. סליחה. אפשר לדבר איתך?‬
‫מחר…‬
‫קדימה.‬
‫קדימה, חמש, שש, שבע, שמונה.‬
‫קדימה, חמש, שש. קדימה.‬
‫- אלוף תחרות המדע של מערב ג'אווה‬ ‫ד' ג'אטי אילהאמי -‬
‫קדימה.‬
‫חטיבת הביניים טונאס מרדקה‬ ‫רוצה את ג'אטי, יקירי.‬
‫אתה לא רוצה שג'אטי ילמד בבית ספר?‬ ‫-כן. אבל…‬
‫כן, ג'אטי חייב ללמוד בבית ספר.‬
‫אבל לא בבית ספר מוזר כזה.‬
‫בחטיבת הביניים מרדקה אין ציונים בתעודות.‬
‫ג'אטי יעלה בקרוב לתיכון.‬ ‫בתי ספר תיכוניים מסתכלים על ציונים.‬
‫אם אין ציונים, איך הם יעריכו אותו?‬
‫לפי המראה שלו? זה בלתי אפשרי.‬
‫אני רק רוצה את הכי טוב בשביל ג'אטי.‬ ‫לכן אני מתנהג ככה.‬
‫קודם צריך להחליט לאיזה בי"ס לשלוח אותו.‬
‫החיים של ג'אטי הם לא רק בית הספר.‬
‫יש הרבה בתי ספר תיכון.‬
‫בסדר, אם כל מה שמעניין אותך זה ציונים,‬ ‫מה עם האושר של ג'אטי?‬
‫סוף סוף! ברוכה הבאה, גברתי.‬
‫אתה ג'אטי, נכון? בואו, מכאן.‬ ‫-תודה.‬
‫בואו נצא לסיור.‬ ‫-קדימה.‬
‫זו חטיבת הביניים טונאס מרדקה.‬
‫בוקר טוב, מר פנג'י.‬ ‫-בוקר טוב, גברתי.‬
‫הנה, כאן.‬ ‫-אין פה תלבושת אחידה, נכון?‬
‫לא. הם לובשים מה שהם רוצים.‬
‫הכי חשוב שהתלמידים ירגישו בנוח כאן.‬
‫זה חדר ההיסטוריה. מעניין, נכון, גברתי?‬
‫זה חדר האומנות.‬ ‫תלמידים מכל השכבות מתכנסים כאן.‬
‫אז אין פה היררכיה, נכון?‬ ‫-בכלל לא.‬
‫אנחנו שמחים כאן וחולקים את הסיפורים שלנו.‬
‫זה חלל התערוכות שלנו.‬
‫כן. ביחד.‬
‫תלמידים מכל השכבות, כולם מתאספים כאן.‬
‫רואה? הם מתכנסים עכשיו.‬
‫אז הם יכולים ללמוד גם כאן?‬
‫כן, הם יכולים לערוך דיונים איפה שנוח להם.‬
‫שלום לכולם.‬
‫הם דנים ב…‬
‫זו הכיתה של האטה.‬
‫בבקשה, תיכנסו.‬
‫היי, ג'אטי.‬
‫בוקר טוב לכולם.‬ ‫-בוקר טוב.‬
‫מה שלומכם?‬ ‫-בסדר, גברתי.‬
‫כן, אסה.‬
‫אצ'ו.‬
‫אצ'ו. הנה הרמקול. סליחה.‬
‫מר ג'ונאד.‬ ‫-ג'אטי?‬
‫אני רוצה להתנצל. לא התכוונתי לפגוע.‬ ‫-אצ'ו, הנה זה.‬
‫סלאם עליכום, ג'אטי.‬
‫ועליכום סלאם.‬ ‫-אני מר זאינודין.‬
‫איזה צירוף מקרים.‬
‫מר ג'ונאד הוא אחי התאום.‬
‫אלוהים.‬ ‫-כן.‬
‫מה שלומו של מר ג'ונאד עכשיו?‬ ‫-השבח לאל, הוא בריא ושלם.‬
‫הוא בסדר גמור.‬ ‫-שוב, אני מצטער מאוד.‬
‫לא הייתה לי כוונה רעה.‬ ‫-סלחו לך.‬
‫הוא כבר סיפר לי.‬
‫סלחו לך. זה לא היה באשמתך. בסדר?‬
‫בסדר?‬
‫אם תירשם לבית הספר הזה,‬
‫אני אהיה המחנך שלך.‬
‫כיתה ט'.‬
‫בסדר?‬
‫אצ'ו, בוא הנה.‬
‫טי-ג'יי וסואר. בואו הנה.‬
‫כן, אדוני.‬ ‫-בסדר.‬
‫הם חבריך הפוטנציאליים לכיתה ט'.‬
‫אני בכיתה ז', אדוני.‬
‫אני מצטער, שכחתי, סואר.‬
‫זה בסדר.‬
‫זה אצ'ו.‬ ‫-אצ'ו.‬
‫תלחצו ידיים.‬ ‫-ג'אטי.‬
‫סואר.‬ ‫-סואר.‬
‫אדוני, אפשר להמשיך לסדר?‬ ‫-כן.‬
‫טוב.‬
‫גם אני, אדוני.‬ ‫-כן.‬
‫מה קרה, יונא?‬
‫אדוני! אצ'ו, זה דחוף.‬
‫מה קרה?‬ ‫-יונא איבדה את הקול שלה.‬
‫תירגעי. האיפור שלה עוד לא גמור. אסה, חכי.‬
‫אנחנו אפילו לא בטוחים שנצלם, דאלי.‬
‫מה זאת אומרת שאולי לא נצלם?‬
‫תראה בעצמך.‬ ‫-ג'אטי, סליחה.‬
‫חכה כאן רגע.‬
‫איך זה יכול להיות?‬
‫תירגע.‬ ‫-אשאיר אותך לזמן מה.‬
‫איך אני אמור להירגע?‬ ‫-גברתי?‬
‫איך נירגע?‬
‫בטח יש לך תוכנית אחרת, נכון?‬ ‫-אז מה עכשיו?‬
‫קדימה.‬
‫דאלי.‬
‫תפסיק, טוב?‬
‫אתה זה שהבטיח שלא אצטרך להצטלם.‬
‫זה מקרה חירום, דאלי. אני חייב לאלתר.‬
‫אני לא רוצה. איפה השתייה החמה שלי?‬
‫איפה היא?‬ ‫-הנה היא.‬
‫זהירות, זה חם. הנה, יונא, תשתי קודם.‬
‫קדימה. תנסי את זה.‬
‫תשתי.‬
‫תנסי קודם.‬ ‫-זה חם מדי.‬
‫תדברי. תנסי לשתות. תנסי לדבר.‬
‫תשתי, ואז תדברי. קדימה.‬
‫אוי, לא.‬ ‫-זה בלתי אפשרי.‬
‫אלוהים. אתה ג'אטי?‬
‫ג'אטי ההוא?‬
‫איזה ג'אטי?‬ ‫-בוא הנה. חבר'ה, זה ג'אטי.‬
‫מה? מי זה ג'אטי?‬ ‫-ג'אטי ההוא.‬
‫איזה מהם?‬ ‫-איך אתם לא יודעים?‬
‫אז איזה מהם? איזה ג'אטי? ג'לטין?‬ ‫-איזה?‬
‫תירגע.‬
‫רק שנייה.‬
‫מה?‬ ‫-לכו אחורה…‬
‫זה לא יעבוד.‬ ‫-אחורה.‬
‫מה קרה?‬
‫איך אתם לא יודעים מי זה?‬ ‫-אין לי מושג.‬
‫אלוף תחרות המדע ההיא.‬ ‫-מעולם לא שמעתי על זה.‬
‫השלטים שלו בכל מקום. הוא כמו סלבריטי.‬
‫סלבריטי?‬
‫הוא גם ילד סלבריטי לשעבר?‬
‫די, בוא הנה קודם.‬
‫תקשיבו. מה דעתכם שאיבנו יחליף את יונא?‬
‫מסכימה.‬ ‫-מעולה.‬
‫לא. אלה שטויות.‬
‫איך יכול להיות איש מערות ערבי?‬
‫נמציא אחד כזה.‬ ‫-נמציא אחד כזה.‬
‫זה בלתי אפשרי.‬
‫טוב, מספיק…‬
‫תירגעו…‬
‫אני המפיקה. זו ההחלטה שלי.‬
‫בסדר?‬ ‫-בסדר.‬
‫אתה תהיה תלמיד חדש פה, נכון?‬
‫הוא יתאים.‬
‫אתה רוצה?‬
‫איזה סרט?‬
‫בננה?‬ ‫-אולי הוא קצת קשה תפיסה.‬
‫נראה שהוא מתאים.‬
‫ו… אקשן!‬
‫קאט…‬
‫קלאפר סיום.‬
‫זה הפוך.‬ ‫-ככה?‬
‫- זה אדם פרהיסטורי -‬
‫זה הפוך. קלאפר סיום צריך להיות ככה.‬
‫אני חייב למסור את זה.‬ ‫-לא. זה רועש מספיק.‬
‫טי-ג'יי, בואי הנה.‬
‫סצנה שתיים, שוט אחת, טייק אחת.‬ ‫-מה קרה?‬
‫תזכרו, אתם קופי אדם! תפגינו יצירתיות!‬
‫יותר רגש.‬ ‫-נעשה את זה שוב?‬
‫כמובן. ברור.‬
‫זה היה טוב.‬ ‫-אצ'ו.‬
‫מה?‬
‫השומר אמר שסואר ודאלי לא יכולים להיכנס.‬
‫אנחנו רועשים מדי.‬ ‫-בסדר.‬
‫דברו בשקט,‬
‫אבל תתבטאו יותר בעזרת התנועות.‬
‫בסדר? טייק שתיים.‬
‫מצלמים. ואקשן!‬
‫לא ככה עושים את זה, אדוני.‬
‫ג'אטי! היי!‬
‫מה אתה עושה באמצע הלילה?‬
‫חשבתי שנפלת. מה עשית?‬
‫נחנקת?‬
‫לא. אני רוצה להיות קוף.‬
‫קוף אדם. להיות קוף אדם.‬ ‫-קוף או קוף אדם?‬
‫לא, אני רוצה להיות קוף אדם‬ ‫בשביל פרויקט בבית הספר.‬
‫פרויקט בית הספר הוא להיות קוף? איך?‬
‫קוף?‬ ‫-קוף אדם.‬
‫זה פרויקט. פשוט תמשיך.‬
‫אל תישאר ער עד מאוחר.‬ ‫-באיזה מקצוע?‬
‫מבקשים ממנו להפוך לקוף?‬
‫מה הקטע הזה?‬
‫"מתנדנד, כל כך חמוד"‬
‫תודה, ג'אטי,‬
‫שאתה עוזר ביום ההולדת של הנכדה שלי.‬ ‫-תנשפי…‬
‫שמעתי מאבא שלך‬
‫שאתה מרגיש לא בנוח בבית הספר החדש שלך?‬
‫אולי זה מפני שזה בית ספר חדש, והוא קצת…‬
‫איך אומרים את זה?‬ ‫יש לו סגנון של רוח חופשית.‬
‫אז זה שונה.‬
‫תחזיק מעמד. כן?‬
‫למען העתיד שלך, נשכח את העבר.‬
‫תודה רבה, אדוני.‬
‫מה שחשוב זה שתוכל לנצח בתחרות הארצית.‬
‫אמן. ג'אטי תמיד היה חרוץ.‬
‫אני בטוח שהוא יכול להיות האלוף.‬
‫ג'אטי.‬
‫אני אחכה לך בבית הספר. אני אדאג לכול.‬
‫תודה רבה, אדוני.‬
‫תמשיכו לשחק.‬
‫תמשיכי לשחק עם ג'אטי. יום הולדת שמח.‬ ‫-תמשיכו לשחק.‬
‫מה תרצה לשתות?‬ ‫-יש לך משהו קר?‬
‫כן. תרצה קפה? יש לנו.‬
‫אין סיכוי שאני אעבור בית ספר.‬
‫אני מאושר בטונאס מרדקה, אבא.‬
‫החיים הם לא רק להיות מאושר.‬
‫אושר בגיל צעיר הוא חסר טעם‬ ‫אם אין הצלחה אחר כך.‬
‫הכיף שחווית בזמנו הפך אותך להצלחה?‬ ‫-ג'אטי.‬
‫מותק.‬
‫מה המטרה האמיתית שלך?‬
‫שג'אטי ילמד בבי"ס או יתחרה?‬
‫שניהם.‬ ‫-למה שניהם?‬
‫אם ג'אטי ינצח, כל תיכון טוב יקבל אותו.‬
‫זה נכון, אבל…‬
‫בניית רשת קשרים מתחילה בתיכון.‬
‫אבל הבעיה היא שג'אטי‬ ‫לא יכול לבחור בשניהם. רק באחד!‬
‫אבא. אני מבטיח שאלך לאיזה תיכון שתרצה.‬
‫אבל תן לי להישאר בחטיבת הביניים הזאת‬ ‫בינתיים, אבא. אני רוצה לנסות אותה.‬
‫ההסכם הוא…‬
‫שיש לך עד סוף הסמסטר הזה. זהו.‬
‫יקירי.‬ ‫-באמת?‬
‫לאן אתה הולך? תאכל קודם.‬
‫מותק, די.‬
‫את תראי.‬
‫בית ספר כזה, חופשי מדי,‬ ‫לא יאתגר את ג'אטי מספיק.‬
‫היי!‬ ‫-דמאר ג'אטי אילהאמי! בשם האל!‬
‫ראית את זה? ההתנהגות הזאת.‬
‫הוא כזה בזמן האחרון.‬ ‫מי לימד אותו את זה? לטרוק דברים.‬
‫הצילומים במוזאון אתמול.‬
‫זה הפרויקט של אצ'ו בעזרתה של אסה.‬
‫- פרויקט סיום: "עקבות עולמנו" -‬
‫בינתיים כדאי שתצטרף לאחרים.‬
‫אל מי אני אמור להצטרף?‬
‫אני מתכוונת להכין כאן‬ ‫בתי קברות מיניאטוריים.‬
‫חלקה אחת לקורבנות 1998,‬ ‫רומו גדונג, היריות למוות המסתוריות,‬
‫ההרג של 1965 ו-1966…‬
‫יש עוד כל כך הרבה דברים לא פתורים.‬
‫למה הפרויקט שלך כל כך כבד?‬
‫זה ברור, אני רוצה להיות כמו מוניר.‬
‫מה?‬ ‫-מוניר. אתה מכיר אותו, נכון?‬
‫אני מכיר.‬ ‫-כן, בדיוק.‬
‫אבל הגרסה שלא נרצחת.‬
‫לכן אתה חייב להיות רציני‬ ‫ולהתמקד בפרויקט שלך, ג'אטי.‬
‫סילקו אותך מבית הספר הקודם, נכון?‬
‫גם אותי.‬
‫כי לא עליתי כיתה במשך שנתיים…‬ ‫אני לא יודעת לקרוא.‬
‫אבל זה לא כי אני טיפשה.‬
‫יש לי דיסלקציה.‬
‫בבית הספר הקודם,‬ ‫אם לא ידעת לקרוא, היית מסולק.‬
‫רוצה להצטרף אליי?‬
‫אני מאמינה שכולם יכולים לצייר,‬
‫במיוחד דברים מחיי היום-יום שלהם.‬
‫קדימה, צייר את עצמך.‬
‫בבקשה.‬
‫תתחיל לצייר.‬
‫תודה.‬
‫אבל תבדוק את הפרויקטים של החברים האחרים.‬
‫קדימה.‬
‫תודה, ג'אטי.‬
‫קאט, אסה.‬
‫את בכלל יודעת לשחק?‬
‫את יכולה להיות כאן.‬ ‫לזוז שמאלה, ימינה, להחזיק משהו.‬
‫את נראית כאילו את מתאפקת לא לחרבן.‬
‫את יכולה לעשות את זה ככה.‬
‫זה יכול להיות ככה…‬
‫לבקש עזרה.‬
‫זה כואב. הצילו!‬
‫ואז שמאלה, ימינה, תחזיקי. עדיין כואב.‬
‫אבל זו תקופת מלחמה.‬ ‫-נולדת מתה כתינוקת אנושית.‬
‫אצ'ו, זו החירות האומנותית שלי.‬
‫למה אתה מכתיב לי?‬ ‫-ביקשת עזרה, אסה.‬
‫אני עוזר לך, את עוזרת לי.‬ ‫זו הדרך שלי לעזור.‬
‫אתה לא מסוגל לקבל ביקורת, נכון?‬ ‫-אני? לא מסוגל לקבל ביקורת?‬
‫את זו שלא מסוגלת לקבל ביקורת, אסה.‬
‫אני זה ששיחק בסרט.‬
‫היי, אני שיחקתי בסרט.‬
‫מי זכה בפרס השחקן הצעיר הטוב ביותר‬ ‫בפסטיבל הסרטים? אני.‬
‫אצ'וביאנו פראנטה לורנזו.‬
‫אתה יכול לבדוק באינטרנט.‬ ‫-כן, אבל זו סבתא שלי.‬
‫סבתא שלך. זה בטח יצא גרוע בכל מקרה.‬
‫אמרת שאתה יודע לביים,‬ ‫אז קדימה, תצלם את זה.‬
‫אני מוותר על העזרה לאסה.‬
‫תנסה אתה.‬
‫תעזור לה.‬
‫אצ'ו.‬ ‫-אסה.‬
‫אצ'ו!‬ ‫-יורד גשם.‬
‫עברו עשר שניות?‬
‫כן.‬
‫טוב.‬
‫זהו, זה נגמר?‬
‫כן. זהו זה.‬
‫אעצור את ההקלטה.‬
‫אז סבתא רבתא שלך נולדה בצריף?‬
‫אני לא יודעת.‬
‫במקום חשוך כלשהו, לפחות,‬ ‫כי זה היה בזמן מלחמה.‬
‫אז זה לא תואם את העובדות ההיסטוריות, אסה.‬
‫באינדונזיה קל לעוות את ההיסטוריה, ג'אטי.‬
‫המשפחות שלנו לא נוהגות לתעד דברים.‬
‫לכן אני רוצה לבדוק שוב באמצעות ראיונות.‬
‫הנה.‬
‫הכנתי קלפי משפחה לבני המשפחה שלי‬
‫כדי לגרום להם לשתף סיפורים.‬
‫עבור המצגת,‬
‫נצלם את התשובות של בני המשפחה,‬
‫ואז נשווה את התוצאות זו לזו.‬
‫כדי שיהיה מעניין.‬
‫למה לסבך? למה להשוות?‬
‫הסיפור לבדו מספיק, נכון?‬
‫חייבים להיות ביקורתיים‬ ‫לגבי הסיפורים האלה, ג'אטי.‬
‫הזיכרון לא תמיד מספר את האמת,‬
‫אבל ההיסטוריה לא בהכרח כנה.‬
‫אז למה אנחנו צריכים להאמין?‬
‫לכן כל שאלה בכרטיס‬ ‫תיענה על ידי כל אחד מבני המשפחה.‬
‫המשפחה שלך, נכון?‬
‫ברור. איזו עוד משפחה זו יכולה להיות?‬
‫אסה.‬
‫אני יכול להצטרף לפרויקט שלך?‬
‫בטח.‬
‫אבל תהיה רציני, בסדר?‬
‫מבטיח?‬
‫מבטיח.‬
‫סלאם עליכום.‬ ‫-סלאם עליכום.‬
‫ועליכום סלאם.‬
‫למה את רטובה ככה?‬
‫פתאום התחיל לרדת גשם. אלך להתכונן למעלה.‬
‫ג'אטי. אסה אמרה לי שגם לך יש אסתמה, נכון?‬
‫לא, דודה, אימא שלי היא זו שיש לה.‬
‫רק לאחרונה התחלתי להרגיש קוצר נשימה.‬
‫טוב. יש עליך משאף?‬
‫לא.‬ ‫-תמיד כדאי שיהיה עליך משאף.‬
‫התקף פתאומי עלול להיות מסוכן.‬
‫את צודקת, דודה.‬
‫למזלי אין לי את זה, ג'אטי.‬
‫למרות שגם לאבא שלי יש אסתמה.‬
‫חמודה, את עדיין נוסעת לאבא שלך מחר, נכון?‬
‫לא לשכוח לקחת את ההזמנה שלו,‬ ‫עוגיות קסאווה מותססות מטוגנות. תזכיר לה.‬
‫בסדר.‬ ‫-כן, דודה.‬
‫ליתר ביטחון.‬
‫סיימתי.‬
‫את צריכה לערבב אותם, אימא.‬ ‫-ג'אטי, תוכל לערוך את זה בשבילי.‬
‫אני אקרא את זה.‬
‫"האם לידת ילד משנה את הזהות שלך?"‬
‫איזו מין שאלה זאת, אסה?‬ ‫הכנסת שאלה כל כך מסובכת.‬
‫אם אפשר, דודה.‬
‫אולי אחרי שילדת,‬
‫התחלת ללבוש חיג'אב?‬
‫לא.‬
‫טוב, תנו לי לספר לכם.‬
‫ככל שאנחנו מתבגרים, אנחנו מתקרבים לסוף.‬
‫הלבבות שלנו צריכים להרגיש שלווים.‬
‫לפני כן, פשוט חייתי את החיים כפי שהם.‬
‫קיבלתי כל מה שנקרה בדרכי.‬
‫בטח, אתמודד עם הכול.‬
‫מתברר שהחיים הם מסע של חיפוש.‬
‫אבל בסך הכול, אני חושבת…‬
‫שהשינוי מגיע מבפנים.‬
‫הנה.‬
‫אולי תוכלי להסביר יותר מה הרגשת כשנולדתי?‬
‫איך אומר את זה?‬
‫זה בהחלט השפיע, אסה.‬
‫לפני כן, מעולם לא עלה בדעתי‬
‫לדאוג לגבי כל מיני דברים.‬
‫אבל כשאת הגעת…‬
‫ובכן…‬
‫נעשיתי…‬
‫מודע יותר לעתיד.‬
‫הנה, דוד.‬ ‫-תודה, ג'אטי.‬
‫אז אני…‬
‫בעבר פוטרתי.‬
‫באמריקה היה משבר כלכלי ב-2008.‬
‫החברה שעבדתי בה נפגעה מהמשבר.‬
‫אבל אומרים שתמיד יש דרך.‬
‫תמיד יש דרך.‬
‫מעולם לא חשבתי‬
‫שיהיה לי בית קפה גדול כזה…‬
‫סלאם עליכום.‬ ‫-ועליכום סלאם.‬
‫מה קרה?‬ ‫-זה הפרויקט של אסה.‬
‫למה אתה בוכה?‬ ‫-אני לא יודע, זה מסובך.‬
‫אוי, מסכן שלי.‬
‫היי, אסה.‬
‫הנה. תלבושות תואמות‬ ‫בשבילך ובשביל אימא שלך.‬
‫תודה, דודה. כלומר, אימא.‬
‫תכירי, זה חבר של אסה.‬
‫שלום, אחות. כלומר, דודה.‬ ‫-דיאן.‬
‫אני ג'אטי.‬
‫סיימתם?‬ ‫-כן, סיימנו.‬
‫אז סיימנו.‬
‫אסה, ההורים שלך…‬ ‫-כן. הם גרושים, ג'אטי.‬
‫כבר כמעט שלוש שנים.‬
‫אני מצטער.‬
‫אבא מתחתן בחודש הבא.‬
‫בגלל זה הפרויקט שלנו חייב להיות טוב.‬
‫זו הפתעה לחתונה?‬ ‫-לא.‬
‫זה לתיק עבודות. עבור מלגה.‬
‫אבא שלי ודיאן מתכננים להביא ילד מייד.‬
‫אימא שלי אמרה שתוכנית ההפריה יקרה.‬
‫אז זה ממש יעזור אם אקבל מלגה.‬
‫זה יפחית את הנטל.‬
‫מתי לבוא אליך מחר?‬
‫מה? למה שתבואי?‬
‫כדי לצלם את ההורים שלך.‬ ‫-ג'אטי, נכון?‬
‫המשפחה שלך לא מספיקה?‬
‫שני חברים בפרויקט, שתי משפחות.‬ ‫ואז נשווה את התוצאות של שנינו.‬
‫לצורך רפלקציה.‬
‫רפלקציה?‬
‫כן. הציון שלנו ייקבע‬ ‫לפי הרפלקציה האישית שלנו, ג'אטי.‬
‫אסה.‬
‫ההורים שלי ממש מתוסבכים.‬
‫המשפחה שלך היא רק ההורים שלך?‬
‫קח.‬
‫אל תשכח לצלם.‬
‫טוב. ניסע, אדוני. אני אזוז קודם.‬
‫אני לא חושבת שיש לי‬ ‫הרבה תמונות משפחתיות כאן.‬
‫חוץ מזה, האלבומים הוצפו בג'קרטה.‬
‫ג'אטי, תעזור לי, זה כבד.‬ ‫-בסדר.‬
‫הנה.‬
‫למה הכול מאוחסן במחסן?‬
‫איפה עוד אשים אותן?‬
‫שאתלה אותן על קירות המלון?‬
‫ברור שלא.‬
‫רגע, כמה תמונות אתה צריך?‬ ‫-כמה שיותר.‬
‫מה זה, אימא?‬
‫איפה השאר יכולות להיות?‬
‫אני חושבת שזה הכול.‬
‫אין פה עוד כלום. זה הכול.‬ ‫-אימא.‬
‫זה אני?‬
‫תן לראות.‬ ‫-פה.‬
‫אלוהים, ג'אטי! אלה של אבא שלך.‬ ‫הוא לא יאהב שנגעת בהן.‬
‫למה?‬ ‫-הוא לא יאהב את זה.‬
‫אימא, רגע.‬ ‫-זה מספיק.‬
‫מי זה, אימא?‬
‫אח של אבא?‬ ‫-כן. מספיק, ג'אטי.‬
‫ומי זה?‬
‫זה יאיאן, בן דוד של אבא שלך.‬
‫די, מספיק, תניח את זה.‬ ‫-בן דוד? הוא נפטר?‬
‫לא, הוא עדיין חי.‬
‫אני מקווה.‬
‫אימא, למה את אומרת את זה? רגע.‬ ‫-די. אתה תמיד כל כך ישיר‬
‫וממשיך לחטט. תסגור את זה.‬ ‫-הלכתי לבית ספר טוב‬
‫כדי ללמוד לחשוב בצורה ביקורתית. רגע.‬
‫קדימה. מה עוד אתה רוצה לשאול?‬
‫מי זה?‬
‫זה יאיאן, בן דוד של אבא שלך.‬
‫כל מה שאני יודעת זה‬ ‫שהוא עבד בבית רדוף ברחוב בראגה.‬
‫מאז לא שמעתי ממנו או ראיתי אותו שוב.‬
‫הייתה לו מריבה עם אבא שלך.‬
‫די.‬ ‫-מריבה?‬
‫תתמקד בצד שלי במשפחה.‬
‫זה נעשה מסובך מדי.‬ ‫-אני לא יכול, אימא.‬
‫יש לי שני הורים.‬ ‫כבר הבטחתי לקבוצת הפרויקט שלי.‬
‫ג'אטי, עברת בית ספר כדי שלא תהיה לחוץ,‬
‫אבל עכשיו אני לחוצה. תחזיר את זה.‬
‫זה מספיק.‬
‫תפתור את זה עם החברה שלך.‬ ‫-מה זה?‬
‫איך קוראים לילדה?‬
‫אסה.‬ ‫-נכון, אסה.‬
‫תמצא דרך לעשות את המשימה‬ ‫בלי להפריע לי. קדימה.‬
‫הוא מחטט בכל דבר.‬
‫"סלאם עליכום, אוסתאז."‬ ‫-ועליכום סלאם.‬
‫"יש לי שאלה לגבי הבן שלי, פולאן.‬
‫"הוא כמעט בן 16,‬ ‫אבל לאחרונה הוא מסתבך בצרות.‬
‫"פעם הוא היה צייתן והצליח בלימודים.‬
‫"אבל עכשיו הוא מורד והוא סולק."‬ ‫-אלוהים.‬
‫"הוא הפך לנער קשה, סורר.‬
‫"האם לזה אנשים מתכוונים‬ ‫כשאומרים שילד הוא סבל?"‬
‫שלחו אותו לפנימייה בגרוט.‬
‫בבקשה, אוסתאז.‬ ‫-בסדר. אני אשאל אתכם שאלה.‬
‫כל עוד אנחנו מגדלים ילד אנושי,‬
‫זה ודאי שבני אנוש יעשו טעויות.‬
‫אם ההורים לא יכולים לחנך ולהדריך את הילד,‬
‫הילד עלול אפילו להפוך לאויב שלהם.‬
‫אנחנו צריכים להבין‬
‫שהקוראן מציין שני תפקידים של ילד.‬
‫אחד,‬
‫ילד מנחם את הנפש.‬
‫שניים,‬
‫ילד מייפה את העולם.‬ ‫-השבח לאל.‬
‫שניהם בהחלט ישמחו אותנו. נכון?‬
‫נכון.‬ ‫-נכון.‬
‫ילד לא אמור להיות צרה,‬
‫אויב או סבל.‬
‫כל אחד יכול לגרום לבעיות,‬
‫אבל כל אחד יכול גם לגרום לאושר.‬
‫איך היית בתור ילד, אבא?‬
‫או מה עם סבא וסבתא? איך הם היו בזמנו?‬
‫היית יותר נשמה מרגיעה או צרות צרורות, אבא?‬
‫זה סיפור ארוך.‬
‫יש לנו עוד דרך ארוכה, אבא.‬
‫היא לא תספיק, הסיפור ממש ארוך.‬
‫אבא.‬
‫תחזיק את זה.‬
‫רק רגע.‬
‫מה אתה עושה?‬ ‫-בסדר.‬
‫תזמון מושלם, אבא.‬ ‫-מה?‬
‫אצלם אותך מספר את הסיפור. קדימה.‬
‫איזה סיפור?‬
‫על מה שדיברתי קודם.‬
‫זה בשביל משימה לביה"ס. אני חייב לצלם.‬
‫אבא.‬
‫קדימה, זה מצלם.‬
‫בשביל משימה לבית הספר.‬ ‫-מה אני אמור להגיד?‬
‫בבקשה, רק תספר לי, אבא. על…‬
‫על אחיך. זה ש…‬ ‫-הוא נפטר.‬
‫למה לדוש שוב בעבר? פשוט תתמקד בעתיד.‬
‫איפה תמשיך ללמוד? איזה סוג עבודה אתה רוצה?‬
‫תשכח מהעבר.‬ ‫-הפרויקט הזה עוסק בהיסטוריה, אבא.‬
‫אז תשנה את הפרויקט.‬ ‫-אני לא יכול לעשות את זה.‬
‫אתה לא הבעלים של בית הספר.‬ ‫נו, מה אתה אומר?‬
‫אחר כך, בסדר?‬ ‫-אבא.‬
‫אחר כך.‬ ‫-רק קצת, אבא.‬
‫יורד גשם ואתה עדיין מתעסק בצילום.‬
‫נלך הביתה קודם. אימא מחכה.‬ ‫-למה אתה מתנהג ככה?‬
‫אבא.‬
‫זה מספיק, אחר כך.‬ ‫-אתה מנסה לגרום לי להיכשל?‬
‫אחר כך!‬
‫אבא!‬ ‫-יורד גשם, ג'אטי!‬
‫- פתרון בעיות -‬
‫קאט, אסה.‬
‫קאט…‬
‫את יכולה לשחק עם יותר רגש, אסה?‬
‫סאל.‬
‫כדור מבחן.‬
‫פירדה!‬ ‫-מה אתה רוצה, אצ'ו?‬
‫פירדה!‬
‫מה העניין, אצ'ו?‬
‫סבא שלך בסביבה?‬ ‫-כן. במקום הקבוע שלו.‬
‫במקום הקבוע?‬ ‫-כן.‬
‫את בטוחה?‬
‫אצ'ו, זה באמת בסדר?‬
‫זה בסדר, ג'אטי, תסמוך עליי. בסדר?‬
‫פירדה, אנחנו קרובים?‬ ‫-כן, אנחנו קרובים. זה שם.‬
‫סבא, סלאם עליכום!‬
‫ועליכום סלאם.‬
‫באו לחפש אותך.‬ ‫-אני רואה. בבקשה, תיכנסו.‬
‫בסדר.‬
‫סבא.‬ ‫-כן.‬
‫אנשים צריכים את עזרתך.‬
‫כן, סבא.‬ ‫-אני אצ'ו.‬
‫מי זה?‬ ‫-אני ג'אטי.‬
‫מה העניין?‬
‫ג'אטי, זוז לשם. זוז.‬
‫אפשר, סבא?‬
‫זהו זה.‬
‫הפקה איכותית!‬
‫אני מקווה שזה בסדר, סבא.‬
‫נכנסתי עמוק ליער והחלקתי.‬
‫התגלגלתי ומצאתי את עצמי במערה.‬
‫היה חושך מוחלט, הגוף שלי כאב.‬ ‫הראש שלי הסתובב.‬
‫הייתי בטוח שאני הולך למות.‬
‫פתאום שמעתי קול. כזה…‬
‫- חדר הלימוד של קי הדג'אר דיוואנטארה -‬
‫זה באמת סבא שלך?‬
‫למה שאעמיד פנים?‬
‫אני רואה את הדמיון.‬
‫אבל…‬
‫הוא מגזים.‬
‫זה מרגיש לי קצת מוכר.‬
‫אצ'ו.‬
‫אסה.‬
‫אצ'ו.‬ ‫-אסה.‬
‫אצ'ו, אסה, מספיק.‬
‫אני לא אוהבת חברים שמשקרים.‬
‫במיוחד אם זה בנוגע למשימה שלי.‬ ‫-אסה.‬
‫אסה, אני מצטער.‬
‫משימה לבית הספר.‬
‫את מגזימה, אסה.‬
‫את לא מוכנה לסלוח?‬
‫יש פסוק על מחילה, נכון, אדוני?‬
‫כן. זה בסורת אל-חוג'וראת, פסוק…‬ ‫-סליחה, אדוני.‬
‫אל תתחיל עם פסוקים וחדית'ים, אדוני.‬ ‫-טוב…‬
‫האכזבה שלי לא חשובה?‬ ‫-את התחלת, אסה.‬
‫למה אני?‬ ‫-תפסיקו…‬
‫אני מבין איך אסה מרגישה.‬
‫כשלא מכבדים את הרגשות שלי.‬
‫כשלא מקשיבים לי.‬
‫אסה, אני פורש מהפרויקט הזה.‬
‫אני מבינה איך ג'אטי מרגיש.‬
‫זאת לא מתקפה, אסה.‬
‫אבל בכנות, לעבוד איתך בקבוצה‬ ‫יכול להיות מלחיץ.‬
‫את נוטה להיות שתלטנית, אסה.‬
‫אני מצטערת מאוד, אסה.‬
‫אבל לעיתים קרובות את לא מקשיבה לחברייך.‬
‫כל הזמן הזה פשוט זרמתי איתך‬
‫כי אני מפחד ממך.‬ ‫-היי, תפסיקו.‬
‫זו לא אשמתה של אסה. זו אשמתי.‬
‫אתם יכולים למחות אם אתם רוצים, אבל לא ככה.‬
‫אסה הסבירה‬
‫למה היא חייבת לקחת את הפרויקט ברצינות.‬
‫בסדר.‬
‫אני רוצה להתנצל…‬
‫בפני כולם.‬
‫מה שכולכם עשיתם עכשיו…‬
‫אהוב מאוד על אללה.‬
‫ג'אטי. קדימה.‬
‫תקרא את המשמעות‬ ‫של פסוק עשר בסורת אל-חוג'וראת. קדימה.‬
‫תחשוב עליה לעומק.‬
‫תחשבו עליה לעומק, כולכם, בסדר?‬
‫בשם אללה.‬
‫"אכן,‬
‫"המאמינים הם אחים.‬
‫"אז השכינו שלום בין אחיכם.‬
‫"ויראו את אללה,‬
‫"על מנת שתזכו לרחמים."‬
‫סבא שלי הוא שופט לשעבר.‬
‫הכי ישר שיש.‬
‫כן, ישר.‬ ‫-בג'אווה.‬
‫בכל ג'אווה.‬
‫בכל רחבי ג'אווה, אסה.‬
‫עד כדי כך שהקריירה שלו‬
‫נעצרה, ג'אטי.‬
‫את רצינית? את רוצה לראיין את סבא?‬
‫הוא זוכר רק את הדברים החשובים עכשיו.‬
‫תראייני אותי במקום, בסדר?‬
‫זה בסדר, סבתא. השאלות קלות.‬
‫סלאם עליכום, סבתא.‬ ‫-ועליכום סלאם.‬
‫זה חבר שלי, ג'אטי.‬
‫אתם יכולים לשבת כאן. אני הולכת לכינוס.‬
‫אני מאחרת.‬ ‫-טוב.‬
‫זה הכינוס הדתי. נתראה אחר כך.‬
‫טוב, סלאם עליכום.‬
‫ועליכום סלאם.‬ ‫-ועליכום סלאם.‬
‫השאלות קלות.‬
‫סבא, האם הלידה שלי שינתה את הזהות שלך?‬
‫העניין הוא…‬
‫למשל,‬
‫מה הרגשת כשנולדתי?‬
‫לא הרגשתי כלום.‬
‫אם אפשר, סבא.‬
‫אולי השאלה היא…‬
‫כשהבת שלך ילדה את אסה,‬
‫איך הרגשת כשהחזקת את אסה כתינוקת?‬
‫הייתי מאושר כל כך‬ ‫כשהחזקתי את אסה בפעם הראשונה.‬
‫הייתי אסיר תודה.‬
‫אבל…‬
‫אסה לא נולדה לבת שלי.‬
‫אסה נמצאה.‬
‫מה?‬ ‫-מה?‬
‫באותה תקופה…‬
‫שימשתי עד מומחה במשפט.‬
‫מימין לבית המשפט של דרום ג'קרטה‬
‫הייתה תחנת באג'אי.‬
‫רציתי לחזור הביתה בבאג'אי,‬ ‫אבל כולם שם היו נסערים.‬
‫תינוקת ננטשה על ידי אימה בתוך באג'אי.‬
‫הייתה לה פציעה בלחי.‬ ‫היא נשרטה מהדופן הפנימית של הבאג'אי.‬
‫אתה רואה?‬
‫הצלקת בלחי שלי.‬
‫ההורים שלי אמרו שזה קרה‬ ‫כשנפלתי בזמן שלמדתי ללכת.‬
‫איך כולם הצליחו להיות עקביים בשקרים,‬
‫אבל לא להיות עקביים בכנות איתי?‬
‫לא אכפת לי מי ההורים שלי, ג'אטי.‬
‫אני תמיד אותו דבר.‬
‫אני לא אוהבת אנשים שמשקרים.‬
‫גם אם הם ההורים שלך?‬
‫במיוחד אם הם ההורים שלי.‬
‫מהרגע הראשון שראיתי את הילד הזה,‬ ‫הרגשתי שהוא יהיה בעייתי.‬
‫בנוסף על כך, הוא מפונק.‬
‫בארוחת הבוקר הוא ביקש מאימא שלו‬ ‫מים רגילים. היא אפילו הלכה להביא לו.‬
‫אבא.‬
‫תהיה רציני.‬
‫אתה מצלם?‬
‫אני אמור לצלם, אבא.‬
‫מספיק, תניח את זה לרגע. תעזור קצת.‬
‫תרים את המזרן, נמצא את הטלפון.‬ ‫זה חשוב. בוא הנה.‬
‫הפסוק הראשון של איקרא.‬
‫תקרא אותו, אבא.‬
‫במקום לחפש טלפון אבוד של אורח.‬
‫יש לך תשובה לכל דבר. תראה.‬
‫המשימה הזאת היא גם כדי לקיים‬ ‫את ההסכם שלנו, נכון, אבא?‬
‫תראה, הוא שם?‬ ‫-לא.‬
‫בשביל דברים כאלה פשוט תבקש מאימא.‬
‫המשפחה הזאת התחילה עם אימא ואבא.‬
‫מה אתה רוצה?‬ ‫לדבר על ההיסטוריה? לספר על המאבקים?‬
‫אבא, בסדר. אחת, שתיים, שלוש.‬
‫ובכן, המאבק שלי בשבילך…‬
‫זה הדבר שאני נלחם בשבילו.‬
‫המזרן?‬
‫לא המזרן. המלון הזה.‬ ‫-המלון הזה אפילו לא שלך, אבא.‬
‫כן, אני יודע שהוא לא שלי.‬
‫אתה חושב שאני נהנה לגור כאן?‬
‫למה אני צריך לבלוע את הגאווה שלי?‬
‫אנחנו גרים כאן כדי להיות קרובים‬ ‫לבית הספר הטוב שלך.‬
‫כדי שתוכל לישון בנוחות.‬
‫כל עוד אתה לא בחום או בגשם, זה מה שחשוב.‬
‫תמצא אותו…‬
‫זאת האחריות שלך כהורה.‬
‫ג'אטי.‬
‫לא כל הורה מגלה אחריות לילד שלו.‬
‫יש הורים שמתעללים בילדים שלהם.‬
‫שמפלים בין ילדיהם.‬
‫שלא אכפת להם בכלל מהילדים שלהם.‬
‫מספיק. תעזור לי למצוא את הטלפון. זה חשוב.‬
‫עזוב את זה.‬
‫קדימה. תסתכל מתחת למיטה. תחפש בכל מקום.‬
‫החיים הם מבחן, יקירי.‬ ‫במיוחד כשמדובר במשפחה.‬
‫זה נקבע על ידי אלוהים.‬ ‫-אני יודע.‬
‫למה הכול חייב להיות מבחן?‬
‫החיים לא יכולים להיות פשוט שלווים?‬ ‫-ג'אטי.‬
‫מבחנים הם הדרך שבה אלוהים מבטא את אהבתו.‬
‫בסדר?‬
‫רק אתה תגיד דבר כזה.‬
‫ג'אטי.‬
‫כשאני מלמד חינוך גופני, זה מתיש, נכון?‬
‫מה לדעתך המטרה?‬
‫שנשמור על הבריאות.‬
‫אם מורה רוצה שהתלמידים שלו‬ ‫ישמרו על הבריאות וילמדו,‬
‫זה אומר שאכפת לו או לא?‬
‫ג'אטי.‬
‫כשאתה בצרות,‬
‫תגיד לי,‬
‫ממי אתה מבקש עזרה?‬
‫אלוהים היקר.‬
‫אני לא יודע על מה להתפלל.‬
‫יש לי כל כך הרבה בעיות.‬
‫קודם כול,‬
‫אתה בטח יודע,‬
‫אבא שלי כזה מעצבן.‬
‫אבל אם מותר לי לקבוע סדר עדיפויות,‬
‫בבקשה תעזור קודם לאסה.‬
‫מותק, תגיד את האמת המרה.‬
‫היא תוקפת.‬ ‫-אל תבוא לפה, אני מפחדת.‬
‫שם.‬ ‫-תיזהרי.‬
‫בעציץ.‬
‫אבא, אימא.‬ ‫-ג'אטי! לאט.‬
‫יש צרעה.‬ ‫-זאת לא צרעה, זאת דבורה.‬
‫צרעות טורפות דבורים.‬
‫איך אתה יודע את זה, אבא?‬
‫אני יודע הרבה.‬ ‫אתה פשוט אף פעם לא רוצה להקשיב.‬
‫תמיד מתווכח.‬
‫איפה היא?‬
‫אבא, כאן.‬ ‫-איפה? הצילו. תהרוג אותה.‬
‫רגע. עכשיו?‬ ‫-תשתמש בזה.‬
‫רגע. העציץ, קח אותו.‬ ‫-קח אותו…‬
‫לאט…‬
‫רגע.‬
‫הנה, אימא.‬ ‫-לאט.‬
‫קדימה. אחת. שתיים. שלו…‬ ‫-קדימה.‬
‫הנה. היא עפה לשם. שם.‬
‫איפה היא, מותק?‬
‫אבא.‬ ‫-איפה?‬
‫איפה?‬ ‫-היא נכנסה. לשם.‬
‫קדימה.‬ ‫-איפה?‬
‫היא נכנסה לשם.‬
‫אבא! קדימה, פה!‬ ‫-קדימה.‬
‫תרדוף אחריה. איפה?‬
‫איפה?‬ ‫-היא נכנסה לכאן.‬
‫איי!‬
‫למה זה כאן?‬
‫אתמול חיפשתי צנצנות וצלחות.‬
‫תסדרי את זה. איפה?‬ ‫-פה. אבא! שם!‬
‫איפה?‬ ‫-איפה?‬
‫היא הייתה שם ממש עכשיו.‬
‫לכי החוצה. אולי היא עברה דרך חור.‬
‫מותק, בוא הנה.‬ ‫-היא שם?‬
‫כאן.‬
‫מותק, כאן.‬
‫אבא! כאן.‬
‫איפה?‬ ‫-שם!‬
‫אתה רואה אותה?‬ ‫-איפה היא?‬
‫היא שם.‬ ‫-איפה, ג'אטי? קדימה. חייבים לתפוס אותה.‬
‫אסור שתגיע לאורחים. איפה?‬ ‫-מאחור.‬
‫איפה?‬ ‫-אולי מאחורי הקופסה הזאת.‬
‫ג'אטי, לאן אתה הולך?‬ ‫-רגע, אני אבדוק בחוץ, אבא.‬
‫איפה היא?‬
‫היא לא שם, מותק.‬ ‫-מה?‬
‫טוב, בואי הנה.‬
‫היי. וואו, מגניב מאוד.‬
‫אני מרגיש כמו סלבריטי.‬
‫מתוקה. כל כך יפה.‬ ‫-חנופה!‬
‫שכחת שגם אותך צילמו עם זה בזמנו, נכון?‬
‫זה כבר לא רלוונטי.‬
‫סבתא, סבא.‬
‫בחור נאה, למה אתה שקט?‬
‫אסה נזפה בך?‬
‫היי, חמודה. תחייכי.‬
‫לאט.‬ ‫-תחייכי.‬
‫אבא, תן לי את המצלמה.‬
‫האם יש משהו…‬
‫שאתם מצטערים שלא ידעתם‬ ‫על המשפחה שלכם כשהייתם צעירים?‬
‫מותק, תערבבי את הקלפים קודם.‬
‫נכון.‬ ‫-פשוט תעני, אימא.‬
‫תענה. פשוט תענה.‬ ‫-מה הייתה השאלה?‬
‫תני לי.‬
‫דיאן.‬ ‫-בבקשה.‬
‫הלוואי שהיו אומרים לי‬ ‫כשהייתי צעירה שאני אלרגית לחסילונים.‬
‫לפני כמה ימים אכלתי פירות ים‬ ‫והעיניים שלי התנפחו.‬
‫כל מי שהיה במסעדה בהה בה.‬ ‫-מסכנה.‬
‫זה מגרד.‬
‫אלרגית?‬ ‫-באמת אלרגית, אימא.‬
‫מבחינתי, מתברר שמשפחתו של סבא רבא שלנו‬
‫הייתה משפחת סוחרים במשך דורות.‬ ‫אז לא הייתי צריך לפחד מלהפוך ליזם.‬
‫נכון. מסכימה.‬
‫כן.‬ ‫-אז…‬
‫האם יש משהו…‬
‫שאני הייתי צריכה לדעת מאז הילדות?‬
‫מה?‬
‫סבא…‬
‫מה הייתי צריכה לדעת מאז הילדות?‬
‫אסה, תפסיקי. זה מספיק.‬
‫נו, אסה, תפסיקי.‬
‫ג'אטי, עזוב.‬ ‫-מספיק.‬
‫ג'אטי.‬ ‫-ג'אטי.‬
‫אסה. לא… אסה. את חייבת…‬
‫די. עזוב את זה.‬ ‫-ג'אטי. תפסיק.‬
‫מימין…‬
‫מה זה?‬ ‫-…לבית המשפט…‬
‫תני לי…‬ ‫-…של דרום ג'קרטה…‬
‫זו ההקלטה של סבא?‬
‫אני לא שומע מה הוא אומר.‬
‫זו הקלטה של הרגע‬ ‫שבו סיפרתי לך שמצאו אותך כתינוקת.‬
‫תינוקת ננטשה…‬
‫על ידי אימה…‬ ‫-אבא.‬
‫חשבתי שאסור לנו להגיד את זה עדיין.‬
‫הייתה לה פציעה בלחי.‬
‫אלוהים.‬
‫אסה.‬
‫למה אף אחד לא אמר לי בכנות שאני מאומצת?‬
‫למה כולם שיקרו לי?‬
‫חמודה.‬ ‫-אסה…‬
‫לא… אסה, תקשיבי קודם. אסה…‬
‫תניחי לה. היא תכעס יותר.‬
‫מה נעשה? אנדרו?‬
‫אסה, עד לאן את מתכוונת לרוץ?‬
‫אף אחד לא ביקש ממך לרדוף אחריי.‬
‫אני לא רוצה שההורים שלך יחשבו‬ ‫שאני לא חבר אכפתי.‬
‫אתה רודף אחריי מרצונך?‬
‫תנשמי, אסה.‬
‫תנשמי.‬
‫קדימה.‬
‫לאט.‬
‫תנשמי.‬
‫אסה.‬
‫לא כל משפחה תשקר מרצונה החופשי‬
‫רק כדי לגרום לילדה שלה‬ ‫להרגיש שהיא רצויה, אסה.‬
‫ומה עם המשפחה האמיתית שלי?‬
‫מה הטעם במשפחה אמיתית?‬
‫אבא שלי.‬
‫האבא הביולוגי שלי.‬
‫הוא רואה יותר את החסרונות שלי.‬
‫זאת לא הרגשה טובה.‬
‫כל בוקר כשאני מתעורר,‬ ‫אני מרגיש שאני לא מספיק טוב כילד.‬
‫כל בוקר כשאני מתעוררת,‬
‫אני נזכרת שהייתי ילדה נטושה.‬
‫אבל זה ברור.‬
‫הם אוהבים אותך.‬
‫אני לא יודעת‬
‫אם הם באמת אוהבים אותי‬
‫או שהם פשוט מרחמים עליי.‬
‫ג'אטי,‬
‫למה נולדתי?‬
‫מותק.‬
‫מתוקה שלי.‬
‫אני מצטער, מתוקה שלי.‬
‫זו אשמתי.‬
‫לא של סבא.‬
‫לא של סבתא.‬
‫לא של אימא.‬
‫אימא גם לחצה עליי לספר לך.‬
‫לא הייתי מוכן, מתוקה.‬
‫לא הייתי מוכן שתדעי.‬
‫אבא, אני מביאה מזל רע?‬
‫אתה ואימא התגרשתם.‬
‫לא, זה לא נכון, אסה.‬
‫האם אימא לא יכולה ללדת ילד‬ ‫כי היא אימצה אותי?‬
‫אל תגידי את זה.‬
‫בואי הנה, מתוקה שלי.‬
‫היי.‬
‫את…‬
‫לא מביאה מזל רע, מתוקה שלי.‬
‫את ברכה.‬
‫את ברכה בשבילי, בשביל אבא,‬ ‫בשביל סבתא, בשביל סבא,‬
‫דאגת שנישאר ביחד עד עכשיו.‬
‫בואי הנה.‬
‫בואי, מתוקה שלי.‬
‫בואי.‬
‫תסלחי לי.‬
‫את הכול בשבילי.‬
‫גם בשבילי.‬
‫בשביל סבתא.‬
‫בשביל סבא.‬
‫בשביל כולם, מתוקה.‬
‫חוץ מאשר להורים‬ ‫הביולוגיים שלי, נכון, אימא?‬
‫למה הם היו כל כך חסרי לב?‬ ‫-מתוקה שלי.‬
‫די, מותק.‬
‫יש לך אותנו.‬
‫יש לך אותי ואת אבא שלך.‬
‫יש לך את סבתא.‬
‫יש לך את סבא.‬
‫לדעתי, צריך להילחם למען האמת, ג'אטי.‬
‫קדימה, בואו נלך לבקר. אתה לא סקרן, ג'אטי?‬
‫אני פשוט אצטרף.‬
‫אבל…‬ ‫-בוא נלך, ג'אטי.‬
‫אתה רואה? צדקתי.‬
‫כולם יתמכו בך, ג'אטי.‬
‫קח.‬
‫ברוכים הבאים, ילדים.‬ ‫יש כמה דברים שאני רוצה לומר לכם.‬
‫הכללים באטרקציית האימה‬ ‫של בראגה מופיעים על הדלת‬
‫בסוף, ובצד שמאל של המבקרים.‬
‫קדימה, ג'אטי.‬ ‫-טוב, כולם!‬
‫קדימה!‬ ‫-קדימה!‬
‫הדלת של האטרקציה פתוחה.‬ ‫תיזהרו. בלי דחיפות.‬
‫תעלו בזהירות. תיזהרו, כולם.‬ ‫-בואו נתכונן.‬
‫בזהירות.‬
‫…מתקן האימה של בראגה‬ ‫ייסגר שוב בעוד חמש דקות.‬
‫הכול בסדר. באנו ביחד, נכון?‬
‫הנה.‬
‫לקחתי את זה‬ ‫מארון התרופות של אימא שלי. תשתמש בזה.‬
‫תלחץ פעמיים.‬
‫רוצה לצאת? אתה בסדר?‬
‫אסה, כדאי שאלך איתו החוצה.‬
‫בוא. תיזהר.‬
‫סליחה.‬ ‫-טי-ג'יי!‬
‫ג'אטי, אתה יודע שאני אוהב מדע.‬ ‫תן לי ללכת איתם.‬
‫איבנו!‬ ‫-איבנו!‬
‫אני!‬ ‫-אני!‬
‫דאלי, את כמעט בת 17. כדאי שתלכי איתם.‬
‫תשמור עליי, בסדר?‬
‫אצ'ו.‬ ‫-אסה.‬
‫זו האטרקציה האמיתית של בראגה.‬
‫זכרו, רוחות רפאים הן גם אנשים.‬
‫אסור לגעת בהן או לפגוע בהן.‬ ‫-אל תשאירו אותי מאחור, בסדר?‬
‫בסדר, דאלי.‬
‫אסה, את שומעת אותי?‬ ‫-שומעת.‬
‫אחותי?‬
‫קדימה, זוזו.‬
‫ג'אטי, אתה בסדר?‬ ‫-אני בסדר.‬
‫לא שאלת אותי?‬ ‫-מה זה הרעש הזה?‬
‫היי.‬
‫מה זה הרעש הזה שוב?‬
‫אצ'ו, קדימה.‬
‫זה מספיק, אסה, אני עייף.‬ ‫-ג'אטי!‬
‫ג'אטי, תשתמש במשאף שוב.‬ ‫-איפה הוא?‬
‫תנשום.‬
‫תנשום. משאף!‬ ‫-אסה.‬
‫תנשום. קח נשימה עמוקה.‬ ‫-רוח רפאים!‬
‫משאף!‬ ‫-תירגע.‬
‫כולם, תקראו ליאיאן!‬
‫יאיאן!‬ ‫-יאיאן!‬
‫איפה המשאף?‬
‫יאיאן!‬
‫מה קרה?‬
‫זה אני, יאיאן! יאיאן פה!‬
‫זה ג'אטי.‬ ‫-ג'אטי?‬
‫ג'אטי?‬
‫ג'אטי. ג'אטי, תתעורר.‬
‫ג'אטי.‬ ‫-מה נעשה?‬
‫פשוט קחו אותו לבית החולים.‬
‫ג'אטי.‬
‫תודה לאל.‬
‫-תודה לאל.‬
‫ג'אטי.‬
‫ג'אטי, קודם תשתמש במשאף.‬
‫למה הבחור הזה עוד לא הלך?‬
‫תודה לכולם.‬ ‫-אין בעד מה.‬
‫טוב, נחזור לעבודה.‬ ‫-בסדר. סליחה על הטרחה.‬
‫סלאם עליכום.‬ ‫-ועליכום סלאם. תודה.‬
‫ג'אטי.‬
‫אני בן דוד של אבא שלך, יאיאן.‬
‫בן דוד של אבא?‬ ‫-אתה מרגיש ממש חולה?‬
‫ואתם,‬
‫משימת ביה"ס שלכם היא משהו מיוחד.‬
‫אצ'ו.‬ ‫-איך זה קרה בכלל?‬
‫סליחה, יאיאן.‬
‫רציתי לשאול‬
‫על האח הצעיר של אבא שנפטר.‬
‫אלוהים.‬
‫זה לא אחיו הצעיר של אביך.‬
‫הוא האח הבכור. הדוד שלך.‬
‫הוא חזק ובריא עוד היום.‬
‫הוא לוקח אותך לפעמים לעיר הולדתו?‬
‫לא.‬ ‫-זה ממש חבל.‬
‫אבא אף פעם לא מדבר על המשפחה שלו.‬
‫באמת?‬
‫למה אבא שלך כזה?‬
‫ברוכים הבאים לאטרקציית האימה של בראגה.‬
‫לפני שנתחיל, יש כמה דברים‬ ‫שנרצה לספר לכם.‬
‫כן.‬
‫אני מוכנה.‬ ‫-כולם מוכנים?‬
‫- אטרקציית האימה של בראגה -‬
‫הדבורה תמצא את הדרך הביתה?‬
‫העניין הוא שדבורים לא חוזרות לבד.‬
‫אתה הולך לבית של דוד שלך?‬
‫אני מפחד, אסה.‬
‫היי. אם אתה מפחד,‬
‫למה לנסוע עד לכאן? זה במרחק של שעתיים.‬
‫אדוני.‬
‫מר גני נמצא?‬ ‫-מר גני לא כאן כרגע.‬
‫סליחה.‬ ‫-בבקשה.‬
‫אדוני. מר גני כאן?‬
‫הוא כאן.‬ ‫-שם למטה?‬
‫כן. שם למטה. בואו איתי.‬
‫זה הבית. מימין.‬
‫בסדר. אני רואה.‬
‫תודה.‬ ‫-בבקשה.‬
‫מי אתה?‬
‫אני בן דוד שלך.‬
‫בן דוד, נכון?‬
‫בן דוד שלי?‬
‫בן דוד שלי.‬ ‫-אני בן דוד שלך.‬
‫מרנטי.‬
‫יש לנו אורחים.‬
‫דוד.‬
‫דוד?‬
‫זה אני.‬
‫ג'אטי.‬
‫ג'אטי?‬
‫אלוהים אדירים.‬
‫בוא הנה.‬
‫אלוהים.‬
‫איך היה?‬
‫אבא שלך ואני…‬
‫נהגנו לחלום על הקמת חוות כוורות כזאת.‬
‫בואי, תהיי עם איו.‬
‫תראה את זה.‬
‫אבל…‬
‫הגורל רצה אחרת.‬
‫אז בסוף אני מנהל אותה לבד.‬
‫אם הייתם כל כך קרובים,‬
‫למה אבא מתנהג כאילו אתה לא קיים?‬
‫אפילו משקר על זה.‬
‫טוב…‬
‫כי אכזבתי את אבא שלך מאוד.‬
‫כשהייתי צעיר,‬
‫ביליתי את זמני בשתייה.‬
‫איזה בלגן.‬
‫יכולתי באותה מידה למות.‬
‫הייתי בחצי הדרך לשם. פשוט למות וזהו.‬
‫אם זה הכול,‬
‫למה היה לאבא כל כך קשה לספר לי, דוד?‬
‫תכבי את זה קודם.‬
‫אבא שלך כעס…‬
‫כשהכנסתי את השכנה שלנו להיריון.‬
‫אבא שלך היה מותש בגללי ובגלל סבא.‬
‫אבא שלך פחד‬ ‫שהוא יצטרך לשאת בנטל של חיי כולם.‬
‫הוא בדיוק התחתן בזמנו.‬
‫הוא רצה משפחה מאושרת משלו.‬
‫הוא רצה שתהיה מאושר, ג'אטי.‬
‫ואולי הוא פשוט אנוכי, דוד.‬
‫ג'אטי.‬
‫אבא שלך הוא לא אדם רע.‬
‫אולי לולא הוא עזב,‬
‫לא הייתי לומד מהי אחריות.‬
‫לילדה שלי,‬
‫מרנטי,‬
‫יש תסמונת דאון.‬
‫מלידה,‬
‫הפנים שלה היו שונים.‬
‫אבל מהרגע הראשון שהחזקתי אותה,‬
‫התאהבתי בחיים.‬
‫לאט לאט התחלתי להבין…‬
‫מה זה אומר לטפח, לגדול…‬
‫ולהשלים עם החיים.‬
‫קח את הקופסה הזאת.‬
‫את זו ששם. קדימה, קח אותה.‬
‫תפתח אותה.‬
‫אלה התפילות של סבא.‬
‫בשביל כל המשפחה שלך.‬
‫סבא שלך היה נגר.‬
‫הוא האמין שגורלו של ילד‬
‫הוא כמו של עץ.‬
‫אפשר לעצב אותו.‬
‫סבא נהג לומר‬
‫שהנכד הראשון שלו חייב להיקרא דמאר.‬
‫אבא שלך סירב.‬
‫הוא רצה לקרוא לילד הראשון שלו ג'אטי.‬
‫קדימה, תסתכל בפנים.‬
‫אבא של סבא… מה הוא היה?‬ ‫סבא רבא שלך, נכון?‬
‫כשהוא היה בגילך, היפנים חטפו אותו.‬
‫הוא נאלץ לעבוד כ"רומושה",‬
‫ולחפור מערות בטאהורה.‬
‫כשהוא חזר לכפר שלו,‬ ‫הוא גילה שאף אחד מבני משפחתו לא שרד.‬
‫זה לא קל כשיש אבא שכועס על החיים.‬
‫סבא רבא שלך היה קשוח,‬
‫אבל סבא שלך היה קשוח אפילו עוד יותר.‬
‫אז אבא שלי כועס על החיים שלו?‬
‫האם הוא אי פעם הכה אותך?‬
‫האם סבא אי פעם הכה אותך ואת אבא?‬
‫טיפש!‬ ‫-רחם עליי, אבא.‬
‫איזה ילד כפוי טובה!‬
‫מי לימד אותך להתנהג ככה?‬
‫תשתמש במוח שלך. טיפש!‬
‫אתה בושה וחרפה!‬
‫תזוזו מהר יותר! טיפשים!‬
‫תקשיבו לי! תזוזו מהר יותר!‬
‫תזוזו מהר יותר!‬
‫ג'אטי!‬
‫טיפש!‬
‫את מי הבאת לכאן, אידיוט?‬ ‫-גידלנו אותך להיות חכם!‬
‫מי לימד אותך להתנהג ככה?‬
‫אתה לא יכול לעשות משהו כל כך פשוט?‬ ‫מי לימד אותך?‬
‫תפעיל את המוח שלך. טיפש!‬
‫היי, אנגקוס. מתי תחזור הביתה?‬
‫אני אלך הביתה קודם.‬ ‫-בסדר, לך.‬
‫אתה לבד? לא הבאת את הבן שלך?‬
‫בשם אלוהים…‬
‫בבקשה, תשתה קודם.‬
‫קדימה.‬
‫תשתה.‬
‫לא. תודה.‬
‫המים האלה בורכו. תשתה.‬ ‫-לא.‬
‫הם טעימים, פשוט תשתה אותם.‬ ‫-לא!‬
‫תירגע.‬
‫ננסה את השיטה השנייה.‬
‫כן, את השיטה השנייה.‬ ‫-בסדר.‬
‫סליחה.‬
‫מה קורה פה?‬
‫סליחה. רק רגע.‬
‫קדימה.‬ ‫-עזוב אותי!‬
‫עזוב אותי!‬ ‫-קדימה!‬
‫אלוהים! מותק!‬ ‫-אלוהים!‬
‫אלוהים.‬
‫תתרחק!‬
‫אלוהים.‬ ‫-סיימת?‬
‫לא רע. זה מספיק.‬
‫לא צריך לסיים הכול?‬ ‫-לא צריך.‬
‫בשביל רוקייה, הכמות הזאת מספיקה.‬
‫מה? רוקייה?‬
‫מותק, רוקייה לא עובדת ככה!‬
‫רוקייה כוללת דקלום תפילות‬ ‫ותפילה על מישהו,‬
‫לא לירוק עליו ככה.‬ ‫-אבא!‬
‫אני לא אחוז דיבוק!‬
‫דבר בשקט. אנחנו מבקשים עזרה.‬
‫הבן שלך לא אחוז דיבוק, רק נגע בו ג'ין.‬
‫ג'ין תולעת. אולי כי הוא ישן הרבה‬ ‫בזמן תפילת אסר?‬
‫בגלל זה הוא מתפתל הרבה על הרצפה, נכון?‬
‫לא. אין שום מעורבות של ג'ין.‬
‫לא, בזמנו…‬ ‫-אין שום מעורבות של ג'ין.‬
‫אין מעורבות של ג'ין.‬ ‫ראית יותר מדי סרטי אימה.‬
‫בזמנו… הוא היה על הרצפה ככה, נכון?‬
‫מה? רק גילמתי קוף אדם, אבא!‬ ‫-רואה? הוא רוצה להיות קוף אדם, לא תולעת!‬
‫ילד אנושי רוצה להיות קוף אדם?‬ ‫זה מוזר מספיק בפני עצמו.‬
‫ג'אטי, היי! זה עוד לא נגמר!‬ ‫-אלוהים!‬
‫ג'אטי!‬
‫מותק, זה בוודאי שקר.‬
‫סליחה רגע.‬ ‫-בוודאי.‬
‫ג'אטי!‬
‫מה באמת קורה פה, אדוני?‬
‫ג'אטי!‬
‫לא. הילד שלי בסדר. זה לא נכון.‬
‫לא.‬ ‫-אם אתה מתכוון לטרוק דלתות,‬
‫תעשה את זה בבית שלך יום אחד!‬ ‫-צא.‬
‫אתה נעשה יותר ויותר חסר כבוד!‬
‫מי גרם לי להיות כזה?‬
‫מי אשם בזה?‬
‫אתה לא יודע…‬
‫או שאתה לא רוצה לענות?‬
‫חתיכת…‬
‫- ואלו שיאמרו, "אלוהנו, הענק לנו…" -‬
‫נתפלל תפילת שחר, בסדר?‬
‫אתה בטוח בזה, אדוני?‬
‫אני בטוח.‬
‫חשבתי על זה היטב, וההחלטה שלי סופית.‬
‫אני חושב שג'אטי צריך להיבחן היום…‬
‫אני פשוט לא רוצה שהוא יהיה נטל‬ ‫על המשפחה שלנו בעתיד.‬
‫אדוני.‬
‫אם יורשה לי, אדוני.‬
‫אני חושב שג'אטי מספיק בוגר‬
‫כדי שיקשיבו לו, אדוני.‬
‫נכון.‬ ‫-עם כל הכבוד.‬
‫איזה מגניב.‬ ‫-אני לא חושב שג'אטי מספיק בוגר‬
‫כדי להשתחרר או כדי לקבל את חירותו,‬
‫או איך שלא קוראים לזה בבית הספר הזה.‬
‫אז אני אקח‬ ‫אחריות מלאה על ג'אטי, אדוני, גברתי.‬
‫אתם ההורים של מי?‬
‫אנחנו ההורים של ג'אטי.‬
‫זה ג'אטי.‬
‫הוא נראה ממש מאושר כאן, נכון?‬
‫לא אכפת לי איפה אני אלמד.‬
‫תנו לי רק לסיים את המשימה שלי כאן.‬
‫…כשאנחנו מהרהרים בקורבנות‬ ‫חסרי השם של העוול ההיסטורי הזה.‬
‫לכן יצרתי את זה עבור קורבנות 1998…‬
‫בוקר טוב לכולם.‬
‫תודה שהגעתם ותמכתם‬
‫בתצוגה של חטיבת הביניים טונאס מרדקה.‬
‫והבא בתור, הפרויקט האחרון‬
‫יוצג על ידי אסה וג'אטי.‬
‫תודה. בבקשה.‬
‫מותק!‬
‫אנחנו כאן…‬
‫כדי לקחת את כולם למסע אל העבר.‬
‫ליתר דיוק, לתקופה הפרהיסטורית.‬
‫הקונספט של הפרויקט שלנו השתנה.‬
‫במקור, יצרנו משחק קלפי משפחה.‬
‫אבל המסע שלנו הוכיח…‬
‫שההיסטוריה של החיים…‬
‫היא יותר מסתם משחק.‬
‫החיים הם לא רק ניצחון והפסד.‬
‫ההיסטוריה של אומה‬ ‫עלולה להיכתב מחדש על ידי המנצחים.‬
‫אולי ניאלץ לשכוח,‬
‫אבל ההיסטוריה האישית שלנו…‬
‫תמיד מחכה שנכיר בה.‬
‫בואו אחריי.‬
‫אחריכם.‬
‫הפרויקט הזה עוסק בהתמודדות‬ ‫עם העבר של המשפחה שלנו.‬
‫נתחיל בבני המשפחה שאנחנו כבר מכירים…‬
‫או באלה שאנחנו עוד לא מכירים.‬
‫ג'אטי.‬
‫אסה, אני לא יכול לעשות את זה.‬
‫אדוני, סליחה. אני לא יכול להמשיך.‬
‫ג'אטי.‬ ‫-ג'אטי.‬
‫סליחה, אני פורש מהפרויקט הזה.‬
‫זה חשוב לך.‬ ‫-כבר יש…‬
‫אני ממש מצטער, אסה.‬
‫סליחה.‬
‫ג'אטי!‬ ‫-ג'אטי.‬
‫ג'אטי.‬ ‫-מה זאת אומרת, זה בוטל?‬
‫בואו נלך הביתה.‬ ‫-למה אתה הולך הביתה?‬
‫ברוכים הבאים, אני מהתקופה הפרהיסטורית.‬
‫הוא נהדר.‬
‫מה זה?‬ ‫-זה אצ'ו.‬
‫לא שמעת את זה?‬ ‫-תירגעי.‬
‫מה הייתי אמור לשמוע? חם שם.‬
‫מה אתה עושה?‬
‫ג'איה.‬
‫אתה יאיאן?‬ ‫-כן.‬
‫על מה בכלל המשימה שלך?‬
‫מה זה?‬
‫סתם ילדים מתנהגים כמו ילדים.‬
‫מתי הגעת?‬
‫דמאר ג'אטי אילהאמי! מה עובר עליך?‬ ‫-ג'אטי.‬
‫די, אימא! אני מותש. אני רק מנסה לעזור.‬
‫אבל לא על ידי נעילת הדלת, ג'אטי!‬ ‫-ג'אטי! בוא הנה, ילד נחמד!‬
‫מה נעשה? מותק!‬
‫יאיאן, תקרא לו.‬ ‫-תפנית בעלילה.‬
‫מגניב.‬ ‫-תשבור אותה!‬
‫אתה מדהים, ג'אטי.‬
‫ג'איה!‬ ‫-חתרני.‬
‫אלוהים.‬ ‫-אלוהים, המפתח.‬
‫איפה המפתח?‬
‫כולם, בואו נחפש את המפתח!‬
‫ג'אטי הגזים.‬
‫היי, שבי קודם. שבי.‬
‫תנשמי.‬
‫מותק.‬ ‫-הוא לא פה. חיפשנו בכל מקום.‬
‫תנסו פה.‬
‫ראיתי אותו שם.‬
‫איפה המפתח?‬
‫רגע, מותק.‬
‫ובכן, מבחינתי… אולי, כן.‬
‫מבחינת מראה, אני עוטה צעיף.‬
‫זה בהחלט משנה דברים, ג'אטי.‬ ‫אני נראית שונה. זה בטוח.‬
‫זה ככה.‬
‫אבל בסך הכול…‬
‫אני חושבת…‬
‫שהשינוי בעצם מגיע מבפנים.‬
‫אני אמור לצלם, אבא.‬
‫מספיק, תניח את זה לרגע. תעזור קצת.‬
‫תרים את המזרן, נמצא את הטלפון.‬ ‫זה חשוב. בוא הנה.‬
‫גני?‬
‫קדימה.‬
‫באת בשביל ג'אטי או בשבילי?‬
‫ג'אטי הוא זה שחיפש אותי.‬
‫לא להפך.‬
‫זה בלתי אפשרי.‬
‫קדימה. דבר איתי. אין צורך לשקר.‬
‫מה קורה?‬
‫אולי אתה זה ששיקר לג'אטי.‬
‫במה שיקרתי לג'אטי?‬
‫גני.‬
‫אני מצטער.‬
‫אתה יכול לראות בעצמך.‬ ‫המשפחה שלי מסתדרת מצוין.‬
‫אני רק מבקש שלא תפריע לנו,‬ ‫שלא תהרוס לנו. זה הכול. בסדר?‬
‫מי מנסה להרוס דברים, ג'איה?‬
‫אתה זה שעזב.‬
‫ג'אטי היה זה שבא.‬
‫עזבתי כדי להגן על הילד שלי.‬
‫אני לא רוצה שג'אטי יהיה כמוך,‬
‫או כמו אבא. אני לא רוצה את זה.‬
‫ג'איה.‬
‫כשאבא היה חולה,‬
‫על ערש דווי…‬
‫את מי הוא חיפש?‬
‫אותך.‬
‫הוא חיפש אותי? או את הכסף שלי?‬ ‫-אל תגיד את זה. בבקשה.‬
‫אין לי כסף.‬
‫הכסף שיש לי הוא בשביל המשפחה שלי.‬ ‫-אלוהים. זה לא קשור לכסף.‬
‫אני נשבע, זה לא קשור לכסף.‬ ‫-לא.‬
‫ג'איה,‬
‫גם לנו יש כסף.‬
‫חוות הכוורות.‬
‫החלום שלנו. הגשמתי אותו.‬
‫אז זה לא עניין של כסף. לא. אני נשבע.‬
‫יש הורים שמתעללים בילדים שלהם.‬
‫שמפלים בין ילדיהם.‬
‫שלא אכפת להם…‬ ‫-ראיתי את זה בעצמי.‬
‫אבא השתנה.‬
‫כל יום הוא כתב תפילות בשבילך.‬
‫הוא כתב אותן על נייר ושמר אותן בקופסת פח.‬
‫הוא השתנה. הוא היה שונה. הוא הפך לאדם טוב.‬
‫זה מה שראית?‬ ‫-כן.‬
‫ראית את זה?‬ ‫-כן.‬
‫ראית איך אבא התייחס אליי כל הזמן הזה?‬
‫כן?‬
‫ראית שתמיד הכו אותי.‬
‫מאז שהייתי צעיר,‬
‫אבא הכה אותי.‬
‫מאז שהייתי צעיר, נשבעתי שלא אהיה כמו אבא.‬
‫אני רוצה להיות האבא הכי טוב לג'אטי.‬
‫אני לא כמו אבא.‬
‫ג'איה.‬
‫גם אני חטפתי מכות.‬
‫בדיוק כמוך.‬
‫גם אני סבלתי.‬
‫גם אני הייתי קורבן.‬
‫הייתי זקוק לעזרה, הייתי זקוק לך.‬
‫אחרי שעזבת את הבית,‬
‫הילדה שלי נולדה. קוראים לה מרנטי.‬
‫אפילו לא ידעת, נכון?‬
‫הייתי מוכן לקבל שלמרנטי לא יהיה דוד,‬
‫לא יהיו בני דודים.‬
‫זו אשמתי? אתה מאשים אותי?‬
‫אתה מאשים אותי על זה שהכו אותך?‬
‫אבא היה זה שהכה אותך, לא אני.‬
‫אבל מי שהכו אותי היו אבא ואתה.‬
‫עכשיו אתה בא ומדבר ככה…‬ ‫-די, ג'איה.‬
‫כולם השתנו.‬
‫כולם הגיעו לשלווה.‬
‫חוץ ממך. אתה לא עייף?‬
‫אני עייף.‬ ‫-תמיד הייתה לי שלווה.‬
‫אתה יודע מי הרס לי את השלווה?‬
‫אתה ואבא. הרסתם לי את החיים.‬
‫הם הרוסים.‬
‫ועכשיו אתה בא לפה ואומר דברים כאלה?‬
‫אתה לא מבין‬ ‫איך נהגת להתייחס אליי? אתה צבוע.‬
‫במה אני צבוע?‬ ‫-אתה צבוע!‬
‫איך בדיוק?‬
‫אתה לא זוכר…‬
‫שהכית אותי? או שהיית שיכור מדי?‬
‫שיכור, מכה אותי, ואתה לא זוכר?‬
‫מבחינתי, תמיד תהיה צבוע.‬
‫צבוע!‬
‫כבר אמרתי לך הכול.‬
‫ג'איה, הכול כבר נחלת העבר.‬
‫כולם השתנו. זה מספיק, ג'איה. אני עייף.‬
‫לא משנה…‬ ‫-לא השתנית.‬
‫לא. אין צורך.‬
‫די, אין צורך לדבר. אני שומע רק דבר אחד.‬
‫מבחינתי, זו רק צביעות. זהו. מספיק!‬
‫אז קדימה.‬
‫תגיד לי מה אתה רוצה.‬ ‫-מה אתה רוצה? פשוט תגיד!‬
‫אתה רוצה להכות אותי?‬
‫קדימה, תכה אותי.‬ ‫-כדי שאהיה כמוך? כמו אבא? אין סיכוי.‬
‫מעולם לא הכיתי אף אחד סתם.‬
‫מעולם לא הכיתי את ג'אטי.‬
‫אני כמו אבא? לא.‬
‫אני שונה!‬
‫אז מה אתה רוצה?‬ ‫-קדימה.‬
‫פשוט תכה אותי.‬ ‫-להכות אותך?‬
‫קדימה.‬ ‫-כמה פעמים?‬
‫בשביל מה?‬
‫כדי שיכאב?‬
‫לא. כשאתה ואבא הכיתם אותי,‬ ‫זה לא רק כאב, החיים שלי נהרסו! נהרסו!‬
‫אתה יכול להחזיר לי את החיים שלי? לא!‬
‫אתה יכול להיות האח הטוב‬ ‫שהייתי צריך אז? לא!‬
‫גם אני.‬ ‫-גם אתה מה?‬
‫תגיד את זה!‬
‫תמיד שתקתי!‬
‫גם כשהכו אותי, שתקתי! בכיתי לבד!‬
‫מה אתה רוצה?‬
‫פתאום אתה מופיע ככה, מדבר ככה? אתה צבוע!‬
‫החיים שלי נהרסו, אחי! נהרסו!‬
‫מי אשם בזה?‬ ‫-תירגע! היי!‬
‫מה קורה פה?‬
‫מותק, תפסיק. גם אתה, גני.‬
‫כמה זמן תמשיכו לריב ככה?‬
‫אני עייפה, אתה יודע?‬ ‫שנים שאני שומרת הכול בבטן!‬
‫נמאס לי לשקר לג'אטי.‬
‫אז זאת המשמעות של להיות אחים? ברצינות?‬
‫אחים אמורים לעזור ולדאוג זה לזה,‬
‫לא להרוס זה את זה.‬
‫תירגע! גני, גם אתה!‬
‫אלוהים…‬
‫מותק.‬
‫ג'אטי צריך את הדוד שלו.‬
‫גם מרנטי צריכה את הדוד שלה,‬ ‫היא צריכה אותנו.‬
‫תנסו למצוא דרך להסתדר, בבקשה.‬
‫אני כבר לא יודעת איך.‬
‫אתה מבין, מותק?‬
‫במוקדם או במאוחר, ג'אטי ינהג כמוך.‬
‫אני מפחדת מזה.‬
‫אני כל כך מפחדת…‬
‫שג'אטי יעזוב אותנו‬ ‫כמו שאתה עזבת את אבא שלך.‬
‫אתה רוצה שזה יקרה, מותק?‬
‫אסה.‬ ‫-אסה.‬
‫מתוקה?‬
‫מתוקה שלי?‬
‫תנו לג'אטי לנוח קודם.‬
‫תודה, אסה.‬
‫על זה שאת תמיד לצידי.‬
‫טוב…‬
‫בשביל זה יש חברים.‬
‫תודה.‬
‫תודה רבה שהבאתם את ג'אטי הביתה.‬
‫זה רק חלק מהיותו נער מתבגר.‬
‫טוב שג'אטי חזר להוריו.‬ ‫-אסה.‬
‫נכון.‬
‫תודה.‬
‫כבר אמרת תודה?‬
‫דוד.‬
‫מרנטי.‬
‫דגים.‬
‫את רוצה לשחק עם הדגים?‬
‫היי, גני.‬
‫תיכנס.‬
‫את מאכילה יותר מדי.‬ ‫תאכילי את אלה שלמעלה. מרנטי.‬
‫תנסי את אלה שלמעלה.‬
‫אלה שלמעלה.‬
‫קדימה, תנסי לאט.‬
‫זה רטוב. לאט.‬
‫רוצה לשבת? הנה.‬
‫בואי הנה.‬
‫איפה?‬ ‫-כאן. הנה הדג! קדימה!‬
‫הדג התרחק…‬ ‫-אני מצטער.‬
‫נכנסתי בפתאומיות לחיים שלך.‬
‫אבל אתה שונה מאבא.‬
‫גם ג'אטי שונה מאיתנו.‬
‫תרצי להביא את זה?‬ ‫-כן.‬
‫אני אקח את זה.‬
‫הנה, גני.‬ ‫-כן?‬
‫נסיעה בטוחה, גני.‬
‫- אנא התפללו לניצחון של בני‬ ‫ד' ג'אטי אילהאמי -‬
‫תנסה, ג'אטי.‬
‫שוב.‬
‫ג'אטי.‬
‫מה אמרת לדוד גני שגרם לו לבוא לכאן?‬
‫זה בסדר. רק תגיד לי.‬
‫אני…‬
‫אני רוצה שאתה ודוד גני תתפייסו.‬
‫אם תעשו שלום,‬
‫אללה בטוח יאהב אותך.‬
‫אם אללה יאהב אותך…‬
‫ליבך בוודאי יחוש שלווה.‬
‫אולי אז תוכל לקבל הכול בלב שלם.‬
‫ואחר כך…‬
‫אולי תוכל לאהוב אותי כמו שאני.‬
‫אני פשוט לא רוצה להרגיש שאם איכשל,‬
‫או אפסיד,‬
‫או אעשה טעויות…‬
‫אפחד לחזור הביתה.‬
‫אני רק רוצה תמיד להיות הבן שלך, אבא.‬
‫אני מבטיח שלא אטרוק דלתות יותר.‬
‫אני מבטיח.‬
‫אני מצטער, ג'אטי. אני מצטער.‬
‫אני כל כך מצטער.‬
‫טוב, קדימה.‬
‫נסה שוב את הדלת.‬
‫שוב.‬
‫הנה. תשתמשו בזה.‬
‫בואו ננסה. תפתחו אותה.‬
‫ג'אטי, תניח את זה.‬ ‫-כאן למטה.‬
‫ג'איה, קח את זה בבקשה.‬
‫אין צורך לפחד.‬
‫דבורים הן יצורים טובים, ג'אטי.‬
‫מוכן? קדימה.‬
‫תראו. רואים את זה?‬
‫לפי השכבה העליונה הדבש מוכן לרדייה.‬
‫זה?‬ ‫-כן, זה.‬
‫ממשיכים בתהליך ייצור הדבש.‬
‫רואים? אנחנו צריכים לדבר עם הדבורים.‬
‫- האני שלפניי -‬
‫תרגום כתוביות: אורית זיו‬