Downloaded from YTS.BZ
Official YIFY movies site: YTS.BZ
Engedje lejjebb! Igen, a csigával!
A jobb oldalon!
A kötelet!
Beszorult a kötél, uram!
Így nem lesz jó. Engedje lejjebb!
Engedje lejjebb! Óvatosan! Drága.
- Nem jó a fogása. - Vigyázzon, uram!
NYUGAT-JÁVAI TUDOMÁNYOS VERSENY ORSZÁGOS DÖNTŐ GYŐZTESE
Hahó! Mi történt?
Itt van Jati.
- Azta, Jati! - Azta, Jati!
- A bajnok. - Mi az?
- Nagyon ügyes. - Bízza csak rám, uram!
- Hall engem? - Igen, hallom.
Oké. Kérem, figyeljen rám!
Oké. Mozdítsa nekem balra, magának jobbra, jó?
Igen, kétszer.
Igen, folytassa!
- Oké. Elég? - Elég. Jó, elég!
Tanár úr! Itt van Jati.
Jati! Gratulálok! Ügyes vagy!
- Nyugat-Jáva bajnoka. - Egész Nyugat-Jáváé.
Igen, Nyugat-Jáva bajnoka.
Gratulálok a kabarécsapatnak,
akik megnyerték a Bandung városi kabaréversenyt!
Most pedig bemutatom iskolánk büszkeségét,
Jati Ilhamit!
Gyere fel a színpadra, Jati!
Gyere csak!
Ez a fiú történelmet írt.
Ő a Bandung Raya Általános Iskola első tanulója,
aki bejutott az országos tudományos versenyre.
Jati, a bajnokunk!
Gyerünk, Jati!
Na, mondj valamit!
- Rajta! - Jati, szuper vagy!
Hagyd már!
Ne légy szégyenlős! Rajta!
- Siess! Dogát írunk! - Nyugi!
Ne tedd le a trófeát!
Jati!
Nézd meg a többieket! Büszke vagyok rád. Senki sem szárnyalt túl téged.
- Jati, jól vagy? - Gyerünk már!
Az országos sikerek kapujában…
…ragyogó jövő várhat rád…
- Csak… A lényeg, hogy… - Jati!
Menni fog, Jati.
Jati!
- Jati! - Miért szaladt el?
ELSŐ HELY
OLVASÓTEREM
Jati!
Mi a baj?
Semmi baj. Nyugalom! Vegyél egy nagy levegőt!
Szép lassan!
Nagy levegő! Így ni.
Jati?
Jól vagy?
Nem most nyertél versenyt?
Örülnöd kellene. Csak akkor esünk pánikba, ha veszítünk.
Mi volt ez az egész?
Pánikba estem.
Nem tűnsz lázasnak.
Lehet, hogy az a baj, hogy nem nagyon imádkozol, Jati.
- Hajnalban gyakran… - Sosem hagyom ki az imát.
Dehogynem. A hajnali imát gyakran.
Ezért kell zuhanyozás és evés előtt imádkozni.
- Jó. - Ez a sorrend.
Kimerült vagyok.
Igen. Kimerültél.
Régóta mondogatom ezt neked.
Tessék!
Vedd fel a dzsekit!
Én ismerem a legjobban a bajnokomat.
IIS ASSZONY – VENDÉG
Egy pillanat!
Jó napot, asszonyom!
Igen. Máris ott leszek. A városházán találkozunk.
Ott várom. Máris indulok.
Jati! Hahó!
Indulás!
Elnézést, hogy megvárakoztattam.
- Semmi baj. - Hadd segítsek! Hogy van?
- Hagyja csak! Nagyon nehéz. - Nem baj. Adja csak!
- Köszönöm. - Szívesen.
A szállodánk filozófiája szerint
a vendégek nem királyok, hanem családtagok. Bizony.
Nagyon köszönöm, uram!
Felmondtam a jakartai munkahelyemen, ahol irodai munkát végeztem.
Aztán családostul visszaköltöztem Bandungba,
hogy harmonikusabb legyen az életünk, asszonyom.
Ettől most rosszabb szülőnek érzem magam.
Talán az motivált, hogy apa nélkül nőttem fel.
Ezért akarom, hogy a fiam, Jati tudja,
milyen érzés, ha az apja mindig vele van.
Le a kalappal!
Azt akarom, hogy a fiam sikeres legyen. Aki sikeres, az boldog.
Melyik sikeres ember nem az?
Igen, igaza van.
- Köszönöm. Várjon egy pillanatot! - Nagyon köszönöm.
Segítsen neki!
Uyan úr!
- Látod? Megmondtam. Figyelj oda! - Bocsánat!
Mi tartott ennyi ideig?
- El ne ejtsd! - Két legyet egy csapásra.
- Üdvözlöm! - Parancsoljon! Erre tessék!
Uram!
Asszonyom!
- Hogy vagy? - Jól vagyok, anya.
- Szédülsz? Fáj valamid? Hányingered van? - Nem…
Kérsz levest?
MIELŐTT ÖNMAGAM LETTEM
Mindenki!
Gyerünk!
Gyorsabban! Ne álljatok meg!
Hajrá, Jati! Menni fog!
Gyerünk, Jati!
Csak így tovább! Ez az!
Szuper, Jati! Nagyon ügyes vagy!
- Hányadik lettem, tanár úr? - Hatodik. Nem rossz.
- Apa? - Szép volt!
- Apa! Odamegyek hozzá. - Persze, menj csak!
Jati!
Légy őszinte!
Vesztettél, de boldognak tűntél.
Tényleg az voltál, vagy csak Juned tanár úr kedvében akartál járni?
Jati!
Gyere csak!
Ülj át oda!
Ülj oda!
Jati!
Tudod?
Tudod, mit látok mindennap, amikor ott ülve dolgozom?
Nézz ide! Hahó!
Ezt nézd meg!
Ezek a győztes trófeáid.
Nézd! Az összes képen te vagy a bajnok.
Ezt látom.
Tudom, hogy nem volt könnyű mindezt elérni.
Tudom, hogy nehéz.
Nekem mindvégig ez adott erőt a kemény munkához.
Érted dolgoztam.
Lehet, hogy kicsi ez az iroda, Jati.
De nem baj. Nekem megfelel ez a kis iroda.
Neked viszont nem.
Neked nagyobb kell, Jati.
Ami a jövődet illeti, ennél sokkal többet kell elérned.
Ez csak egy futóverseny volt. Miért kell felhoznod a jövőt?
Erről van szó. „Csak egy futóverseny.”
Ugye?
Ezek szerint tudod, mi az igazán fontos neked.
- Miről beszélsz? Készülök a versenyre. - A versenyre.
Ez nem akármilyen verseny,
hanem országos, egész Indonéziára kiterjedő.
Mondd csak!
Hány tartományunk van?
Az én időmben 27 volt. Most mennyi van? Harminc? Harminchárom? Mennyi?
- Harmincnyolc. - Harmincnyolc, Jati!
Ez azt jelenti, hogy 37 hozzád hasonló gyerekkel kell versenyezned!
Akik most is keményen tanulnak.
Ha első akarsz lenni,
akkor 37-szer keményebben kell tanulnod, mint eddig.
Azt szeretném, ha erre koncentrálnál.
Én mindig melletted leszek.
Ott leszek, amikor bajnok leszel.
Azért csinálom ezt, mert szeretlek.
Érted?
Jati?
Ne csináld már, Jati!
Fiú vagy.
Miért vagy ilyen puhány? Miért bőgsz?
D. JATI ILHAMI 9A OSZTÁLY
Mutassa meg, tanár úr!
- Visszaszámolunk. - Jó.
- Jó, tanár úr. - Három!
- Kettő, egy! - Kettő, egy!
Kérlek…
Hagyjuk ezt!
Én már ügyes vagyok. Nektek még sokat kell gyakorolnotok.
Jati!
Nyomás!
Menj csak! Nyugi!
Tapsot kérek!
Rajta!
Meg tudod csinálni, Jati!
- Menni fog. - Jó?
Nem fog menni. Nem fog sikerülni.
- Pofára esett. - Aú!
- Jól vagy? - Elnyalt.
Elég legyen, gyerekek! Ne nevessétek ki a barátotokat!
Rajtam nevettek?
Jati!
Nyugodj meg, Jati! Csillapodj!
- Nyugalom! - Jati, elég!
- Mi van? Verekedni akarsz? - Verekednél?
- Verekedni akarsz? - Nyugodj meg, Jati! Csillapodj!
Tanár úr!
Tanár úr…
Mit művelsz? Vagánykodsz?
- Dewa, hagyd abba! - Tanár úr!
- Mi a bajod?
Miért tetted?
A fiam nem tett semmi rosszat.
Az elmondásukból egyértelmű, hogy provokálták.
Nagyon sajnálom, uram.
Csak nevettem.
A fiamon nevetett, igaz?
Igen is meg nem is, uram. Mindenki összevissza nevetgélt.
Micsoda? Többféle nevetés van? Összevissza meg…
- A nevetés az nevetés, uram. - Nyugodjon meg, Jaya úr!
- Jatit felfüggesztették. Nem rúgták ki. - Igen.
Jatinak nem kell mindig tökéletesnek lennie, igaz?
Ez is normális. Sőt, hasznos lecke Jati számára.
Igaz, Jati?
Uram! A fiam eredményes diákja ennek az iskolának.
- Igen. - Dicsőséget hozott az iskolának, uram.
Ez igaz, de kergette az osztálytársait. Ráadásul verekedni akart.
- Hogy kezelje az iskola a jó tanulókat? - Te kezdted? Miért?
- Kérem, uram… - Komolyan?
- Csak megjegyeztem. - Nyugalom!
- Nem érdemlik meg a fiamat. - Kérem!
Menjünk haza! Elég!
- Jaya úr! - Nyugalom!
- Drágám! - Ebből elég! Menjünk! Kifelé!
Elképesztő.
Uraim, asszonyom, őszintén sajnálom.
- Bocsássanak meg! - Minden jót!
Asszonyom! Elnézést! Válthatnék önnel pár szót?
Holnap…
Most!
És öt, hat, hét, nyolc!
És öt, hat! Most!
NYUGAT-JÁVAI TUDOMÁNYOS VERSENY GYŐZTESE D. JATI ILHAMI
Most!
A Tunas Merdeka Iskola felvenné Jatit.
- Nem akarod, hogy iskolába járjon? - De igen, csak…
Persze, Jatinak iskolába kell járnia.
De ne egy ilyen fura iskolába menjen!
A Merdeka Iskolában nincs bizonyítványosztás.
Jati hamarosan középiskolás lesz. Ott a bizonyítvány számít.
Ha nincsenek jegyei, mi alapján értékelik?
A külseje alapján? Lehetetlen.
A legjobbat akarom Jatinak. Ezért viselkedem így.
Először ki kell választanunk a középiskolát.
Jati élete nem csak az iskoláról szól.
Sok középiskola van.
Ha téged csak a számok érdekelnek, mi lesz Jati boldogságával?
Végre! Üdvözlöm, asszonyom!
- Te vagy Jati, ugye? Jöjjenek! - Köszönjük!
- Nézzünk szét! - Gyere!
Ez a Tunas Merdeka Iskola.
- Jó reggelt, Panji úr! - Jó reggelt!
- Erre! - Itt nem hordanak egyenruhát, igaz?
Nem. Bármit felvehetnek.
A legfontosabb, hogy a diákok jól érezzék magukat.
Ez a történelemterem. Érdekes, ugye?
Ez a művészeti terem, az alsósok és a felsősök gyülekezőhelye.
- Tehát nincs hierarchia? - Nincs.
Boldogok vagyunk, és mesélünk egymásnak.
Ez a kiállítótermünk.
Igen. Együtt vannak.
A kicsik és a nagyok itt gyűlnek össze.
Látja? Itt is vannak.
Ezek szerint itt is tanulhatnak?
Igen, bárhol dolgozhatnak, ahol nekik kényelmes.
Sziasztok!
Most éppen arról beszélgetnek…
Ez Hatta osztályterme.
Fáradjanak be!
Szia, Jati!
- Jó reggelt! - Jó reggelt!
- Hogy vagytok? - Jól, tanárnő.
Igen, Asa.
Echo!
Echo! Itt van a hangosbemondó. Elnézést!
- Juned tanár úr! - Jati?
- Elnézést! Nem akartam rosszat. - Tessék, Echo!
Szervusz, Jati!
- Jó napot! - Zainuddin tanár úr vagyok.
Ezt a véletlent! Juned tanár úr az ikertestvérem.
- Nahát! - Igen.
- Hogy van Juned tanár úr? - Jó egészségnek örvend. Jól van.
- Teljesen jól. - Még egyszer bocsánatot kérek.
- Nem akartam rosszat. - Megbocsátott. Mondta nekem.
Megbocsátott. Nem a te hibád volt, jó?
Rendben?
Ha ide fogsz járni,
én leszek az osztályfőnököd.
Kilencedikben.
Jó?
Echo, gyere ide!
TJ, Suar! Gyertek ide!
- Igen, tanár úr. - Remek.
Ők lennének az osztálytársaid kilencedikben.
Én hetedikes vagyok, tanár úr.
- Ne haragudj! Elfelejtettem, Suar. - Semmi baj.
- Bemutatom Echót. - Echo.
- Kézfogás! - Jati.
- Suar. - Suar.
- Folytathatom a rendrakást? - Igen.
Rendben.
- Én is? - Persze.
Mi a baj, Yuna?
Tanár úr! Echo! Gyorsan!
- Mi a baj? - Yunának elment a hangja.
Nyugodj le! Még nincs kész a sminkje. Asa, várj!
Még az sem biztos, hogy lesz forgatás.
Hogy érted, hogy az sem biztos?
- Nézd meg! - Jati, bocsáss meg! Várj itt egy kicsit!
Ez meg hogy lehet?
- Nyugi! - Magatokra hagylak.
- Hogy nyugodjak meg? Mégis hogyan? - Tanárnő?
- Csak van B tervetek, nem? - Hogyan tovább?
Gyerünk!
Dali!
Hagyd már abba!
Te ígérted meg, hogy nem leszek rajta a felvételen.
Ez vészhelyzet, Dali. Improvizálnom kell.
Nem akarom. Hol az innivalóm?
- Hol van? - Ott.
Vigyázz, forró! Tessék, Yuna! Igyál egy kortyot!
Na, kóstold meg!
Igyál!
- Kóstold meg! - Forró.
Beszélj! Próbálj inni! Próbálj beszélni!
Igyál, aztán beszélj! Gyerünk!
- Jaj, ne! - Ez lehetetlen.
Te jó ég! Te vagy Jati?
Az a Jati?
- Melyik? - Gyere ide! Figyeljetek! Ő Jati.
- Micsoda? Milyen Jati? - Az a Jati.
- Melyik? - Hogyhogy nem tudjátok?
- Melyik? Milyen Jati? - Melyik?
Nyugodjatok meg!
Egy pillanat!
- Micsoda? - Lépjetek hátra!
- Nem lesz jó. - Még!
Mi a baj?
- Hogyhogy nem tudjátok, ki ő? - Fogalmam sincs.
- A tudományos verseny győztese. - Nem hallottam róla.
Mindenhol ki van plakátolva. Igazi sztár.
Sztár?
Miért, gyereksztár volt?
Hagyd abba! Gyere ide!
Mi lenne, ha Ibnu helyettesítené Yunát?
- Jó. - Szuper.
Nem. Ez marhaság.
Arab ősember? Az milyen már?
- Ebben lesz. - Ebben lesz.
Az lehetetlen.
Na jó, elég…
Mindannyian nyugodjatok meg!
Én vagyok a producer. Ez az én döntésem.
- Oké? - Oké.
Te is ide fogsz járni, ugye?
Ő jó lesz.
Beszállsz?
Milyen film ez?
- Banános? - Lehet, hogy buggyant.
Úgy tűnik, jó lesz.
És… tessék!
Ennyi!
Csapó!
- Fejjel lefelé van. - Így jó?
EZ EGY ŐSEMBER
Fordítva. A csapónak így kell lennie.
- Ezt be kell vinnem. - Nem. Túl nagy a zaj.
TJ, gyere ide!
- Második jelenet, 1. snitt, 1. felvétel. - Mi az?
Ne feledjétek: majmok vagytok! Legyetek kreatívak!
- Nagyobb átéléssel! - Megint?
Persze. Természetesen.
- Jó volt. - Echo!
Mi az?
Az őr azt mondta, hogy Suar és Dali nem jöhet be.
- Túl hangosak vagyunk. - Rendben.
Beszéljetek halkabban,
de legyen kifejezőbb a mozgásotok!
Mehet? Második felvétel.
Forog! Tessék!
Nem úgy van az, uram.
Jati! Hahó!
Mit művelsz az éjszaka közepén?
- Azt hittem, elestél. Mi volt ez? - Fulladoztál?
Nem. Majom akarok lenni.
- Emberszabású akarok lenni. - Most akkor melyik?
Egy iskolai projektben akarok emberszabású majom lenni.
Ez a feladat? Hogyhogy?
- Majomkodás? - Nem.
Ez a feladat. Csináld!
- Ne maradj fenn sokáig! - Milyen tantárgy ez?
Azt kérik, hogy majom legyél?
Mi ez az egész?
Olyan aranyosan himbálózik
Köszönöm, Jati, hogy segítesz az unokám születésnapján.
Fújd el!
Úgy hallottam édesapádtól,
hogy nem érzed jól magad az új iskoládban.
Talán azért, mert új hely, és eléggé…
Hogy is mondják? Szabad szellemű.
Más, mint a többi.
Tarts ki!
A jövőd érdekében felejtsd el a múltat!
Nagyon köszönöm, uram!
Az a lényeg, hogy sikerüljön megnyerned az országos versenyt.
Úgy legyen! Jati mindig is szorgalmas volt.
Biztos vagyok benne, hogy van esélye.
Jati!
Az iskolában várlak. Mindent elintézek.
Nagyon köszönöm, uram!
Menjetek játszani!
- Játssz Jatival! Boldog szülinapot! - Játsszatok!
- Mit kérsz inni? - Van valami hideg ital?
Igen. Kávét kérsz? Az is van.
Biztos, hogy nem váltok iskolát!
Boldog vagyok a Tunas Merdekában, apa.
Nem csak a boldogság számít.
A fiatalkori boldogság értelmetlen, ha nem követi siker.
- Te is amiatt lettél ilyen? - Jati!
Drágám!
Mit akarsz elérni? Hogy iskolába járjon, vagy hogy versenyezzen?
- Mindkettőt. - De miért?
Ha Jati nyer, bármelyik jó gimnázium felveszi.
Ez igaz, de…
A kapcsolatépítés a gimiben kezdődik.
Az a baj, hogy Jati csak az egyiket választhatja.
Apa! Megígérem, hogy abba a gimibe megyek, amelyikbe küldeni akarsz.
De hadd maradjak most ebben a suliban! Tenni akarok vele egy próbát.
Az a helyzet…
hogy csak a félév végéig maradhatsz. Ennyi.
- Drágám! - Ez komoly?
Hová mész? Egyél!
Ebből elég, drágám!
Majd meglátod.
Egy ilyen szabad szellemű iskola nem jelent kihívást Jatinak.
- Hé! - Damar Jati Ilhami! Az ég szerelmére!
Látod, hogy viselkedik?
Mostanában ilyen. Kitől tanulta ezt? Ezt a csapkodást?
A tegnapi forgatás a múzeumban
Echo projektje, amiben Asa segíti.
ZÁRÓPROJEKT: „VILÁGUNK LÁBNYOMAI”
Egyelőre menj oda a többiekhez!
Kihez csatlakozzak?
Miniatűr temetőket fogok csinálni itt.
A ’98-as áldozatoknak, a Rumoh Geudongnak, a rejtélyes lövöldözéseknek,
a ’65-ös és ’66-os gyilkosságoknak… Még mindig sok a megoldatlan ügy.
Miért ilyen komoly a projekted?
Olyan akarok lenni, mint Munir.
- Tessék? - Munir Said Thalib. Ismered, nem?
- Igen. - Akkor érted.
Csak engem nem ölnek meg.
Ezért kell komolyan venned a projektedet, Jati.
A régi iskoládból kirúgtak, ugye?
Engem is.
Mert kétszer is megbuktam.
Nem tudok olvasni.
De nem azért, mert buta vagyok.
Diszlexiás vagyok.
A régi iskolámból kirúgták azt, aki nem tud olvasni.
Beszállsz?
Szerintem mindenki tud rajzolni, főleg olyat, amivel gyakran találkozik.
Na, rajzold le magadat!
Tessék!
Rajzolj!
Köszönöm!
De nézd meg a többiek projektjét is!
Menj csak!
Köszönöm, Jati!
Ennyi, Asa!
Tudsz te játszani?
Állhatnál ide. Mozogj balra, jobbra! Fogj valamit!
Úgy néztél ki, mint aki be akar kakilni. Csinálhatnád így.
Lehetnél ilyen…
Kérj segítséget!
Fáj! Segítség!
Aztán balra, jobbra. Még mindig fáj.
- De háború van! - Akkor is embernek születtél.
Echo, élnék a kreatív szabadságommal.
- Miért dirigálsz? - Te kértél segítséget, Asa.
Én segítek neked, te pedig nekem. Én így segítek.
- Nem bírod a kritikát, mi? - Én? Én nem bírom a kritikát?
Te vagy az, aki nem bírja, Asa.
Én vagyok az, aki játszott már filmben.
Én már játszottam filmben.
Ki nyerte el a legjobb gyerekszínész díját? Én.
Echoviano Pranata Lorenzo.
- Megnézheted a neten. - Jó, de ez az én nagymamám.
A te nagymamád. Úgyis rossz lesz.
Azt mondtad, tudsz rendezni. Akkor csináld!
Nem segítek Asának.
Hajrá!
Segíts neki te!
- Echo! - Asa!
- Echo! - Esik az eső.
Letelt a tíz másodperc?
Igen.
Oké.
Kész is van? Ennyi?
Igen. Ennyi.
Leállítom.
A dédanyád egy pajtában született?
Nem tudom.
De az biztos, hogy valami sötét helyen, mivel háború volt.
Ez nem egyezik a történelmi tényekkel.
Indonéziában könnyű meghamisítani a történelmet, Jati.
A családok nem nagyon dokumentálják a dolgokat.
Ezért akarom interjúkkal ellenőrizni az információkat.
Na!
Csináltam beszélgetőkártyákat,
hátha így szóra bírom őket.
A bemutatóhoz
rögzítjük a családunk válaszait,
aztán összehasonlítjuk az eredményeket.
Hogy érdekes legyen.
Miért bonyolítod? Minek a hasonlítgatás? A történet magában is elég, nem?
Kritikusan kell állnunk ezekhez a történetekhez.
Az emlék nem mindig mond igazat. De a történelem sem feltétlenül őszinte.
Akkor mit higgyünk el?
Ezért kell minden családtagnak válaszolnia minden kérdésre.
A te családodnak?
Nyilván. Ki másnak?
Asa!
Beszállhatok a projektedbe?
Persze.
De vedd komolyan, jó?
Megígéred?
Megígérem.
- Sziasztok! - Jó napot!
Szervusztok!
Miért vagy csuromvizes?
Hirtelen elkezdett esni az eső. Felmegyek készülni.
Jati! Asa mondta, hogy te is asztmás vagy, igaz?
Nem, asszonyom. Anyukám az.
Nekem csak légszomjam van mostanában.
Értem. Hordasz magadnál inhalátort?
- Nem. - Mindig legyen nálad inhalátor!
Egy hirtelen roham veszélyes lehet.
Igaza van, asszonyom.
Én szerencsére nem vagyok asztmás. Pedig apa is az.
Kicsikém, holnap akkor mész az apádhoz, ugye?
Ne felejtsd el elvinni, amit kért! A maniókakekszet! Juttasd eszébe!
- Rendben. - Jó.
Biztos, ami biztos.
Kész.
- Keverd meg, anya! - Jati, vágd meg nekem te!
Felolvasom.
„Megváltoztatja az ember identitását, ha gyereke születik?”
Miféle kérdés ez, Asa? Nagyon túlbonyolítottad.
Ha megengedi.
Esetleg azután kezdett hidzsábot viselni,
hogy gyereke született?
Nem.
Hadd mondjak nektek valamit!
Ahogy öregszünk, közelebb kerülünk a véghez.
A szívünknek béke kell.
Korábban csak sodródtam az árral.
Elfogadtam mindent, amit az élet elém sodort.
Jöhetett bármi.
Kiderült, hogy az élet egy örökké tartó keresés.
De összességében úgy gondolom,
hogy a változás igazából belülről fakad.
Ennyi.
Esetleg elmondanád részletesebben, hogy mit éreztél, amikor megszülettem?
Hogy is fogalmazzak?
Egyértelműen változást hoztál.
Azelőtt soha nem
aggodalmaskodtam a dolgokon.
De miután te megszülettél…
Hát…
tudatosabban kezdtem
a jövőre tekinteni.
- Tessék! - Köszönöm, Jati!
Szóval…
Korábban előfordult, hogy elbocsátottak.
Amerikában 2008-ban pénzügyi válság volt,
amely érintette azt a céget, amelyiknél dolgoztam.
De azt mondják, mindig van megoldás.
Mindig van megoldás.
Sosem gondoltam volna, hogy egyszer lesz egy ekkora kávézóm…
- Szia! - Szia!
- Mi a baj? - Asa projektje.
- Miért sírsz? - Nem tudom. Bonyolult.
Jaj, te szegény!
Szia, Asa!
Tessék! Összeillő ruhák neked és anyukádnak.
Köszi. Mármint köszönöm szépen.
Hadd mutassam be Asa barátját!
- Szia! Jó napot! - Dian vagyok.
Én pedig Jati.
- Végeztetek? - Igen, végeztünk.
Végeztünk.
- Asa, a szüleid… - Igen. Elváltak, Jati.
Lassan három éve.
Sajnálom.
Apa jövő hónapban újranősül.
Ezért kell jól sikerülnie a projektnek.
- Meglepetés lesz az esküvőn? - Nem.
Portfóliót készítek egy ösztöndíjhoz.
Apa és Dian azonnal gyereket akarnak.
Anya szerint a lombikprogram drága.
Szóval sokat segítene az ösztöndíj.
Csökkentené a terheiket.
Holnap hánykor menjek át hozzátok?
Micsoda? Miért jönnél át?
- Lefilmezem a szüleidet. - Jati, ugye?
Nem elég a te családod?
Ketten vagyunk, két család van. Összehasonlítjuk az eredményeinket.
Fontos a reflexió.
Reflexió?
Igen. A feladatot az egyéni reflexióink alapján osztályozzák, Jati.
Asa!
A szüleim nem egyszerűek.
Csak a szüleidből áll a családod?
Tessék!
Ne felejtsd el felvenni!
Jól van. Induljunk, uram! Most megyek.
Szerintem nincs sok családi fényképem itt.
Az albumokat Jakartában elöntötte a víz.
- Jati, segíts! Ez nehéz! - Jó.
Így ni!
Miért a tárolóban tartotok mindent?
Miért, hová tegyem ezeket?
Akasszam ki a szálloda falára?
Dehogyis.
- Várj csak! Hány fénykép kell? - Amennyi van.
Ez mi, anya?
Hol lehet a többi?
Szerintem csak ennyi van.
- Nincs itt más. Ez az összes. - Anya!
Ez én vagyok?
- Hadd nézzem! - Itt.
Jati! Ezek apád cuccai. Nem fog örülni, hogy hozzányúltál.
- Miért? - Nem fog örülni.
- Anya, várj! - Hagyd abba!
Ki ez, anya?
- Apa testvére? - Igen. Elég legyen, Jati!
És ő?
Ő Yayan bácsi, apád unokatestvére.
- Na jó! Ebből elég! Tedd le! - Az unokatestvére? Meghalt?
Nem, még él.
Ha jól tudom.
Miért mondasz ilyet, anya? Várj!
Elég legyen! Mindig olyan makacs vagy. Csukd vissza!
Jó iskolába jártam. Megtanultam kritikusan gondolkodni. Várj!
Bökd ki! Mit akarsz még kérdezni?
Ez kicsoda?
Yayan bácsi, apád unokatestvére.
Legutóbb egy kísértetházban dolgozott a Braga utcában.
Azóta nem hallottam róla, és nem találkoztam vele.
Összeveszett apáddal.
- Elég már! - Összevesztek?
Az én családommal törődj!
- Ez már túl bonyolult. - Nem lehet.
Két szülőm van, és már megígértem a társamnak.
Jati, azért mentél másik iskolába, hogy ne stresszelj,
erre most én stresszelek. Tedd vissza!
- Elég legyen! Oldd meg a barátoddal! - Mi ez?
Hogy hívják azt a lányt?
- Asának. - Asával.
Oldd meg a feladatot anélkül, hogy engem piszkálnál! Menj már!
Mindent átkutat.
- „Jó napot!” - Jó napot!
„A fiamról, Fulanról tennék fel egy kérdést.
Lassan 16 éves, és újabban folyton bajba keveredik.
Korábban engedelmes volt, és jól teljesített az iskolában.
- De mostanában lázad, és ki is csapták.” - Te jó ég!
„Problémás és engedetlen lett.
Ezért mondják, hogy a gyerek nagy megpróbáltatás?”
Küldje bentlakásos iskolába Garutba!
- Parancsoljon, mester! - Rendben. Hadd kérdezzek valamit!
Embergyereket nevelünk,
és az emberek bizony követnek el hibákat.
Ha a szülők nem képesek tanítani őket, és irányt mutatni nekik,
akkor a gyerekek az ellenségükké is válhatnak.
Meg kell értenünk,
hogy a Korán a gyermek két szerepét említi.
Egy:
a gyermek vigaszt nyújt a léleknek.
Kettő:
a gyermek megszépíti a világot.
Allahnak hála!
Mindkét dolog egyértelműen boldoggá tesz minket, igaz?
- Igaz. - Igaz.
A gyermek nem azért van, hogy próbatétellé,
ellenséggé vagy megpróbáltatássá váljon.
Bárki okozhat problémát,
de bárki hozhat boldogságot is.
Te milyen voltál gyerekként, apa?
És nagypapa és nagymama milyen volt annak idején?
Nyugodt gyerek voltál, vagy bajkeverő, apa?
Hosszú történet.
Hosszú még az út, apa.
De nem eléggé. Ez a történet nagyon hosszú.
Apa!
Ezt fogd meg!
Csak egy pillanat!
- Mit csinálsz? - Oké.
- Tökéletes időzítés. - Mire?
- Felveszem, amit mesélsz. Hallgatlak. - Mit?
Amiről az előbb beszéltem.
Ez egy iskolai feladathoz kell. Fel kell vennem.
Apa!
Na! Megy a felvétel.
- Az iskolai feladathoz. - De mit mondjak?
Kérlek, mesélj, apa! Mondjuk…
- A vér szerinti testvéredről. Aki… - Meghalt.
Miért kell a múltat bolygatni? Inkább a jövőre koncentrálj!
Hol fogsz továbbtanulni? Milyen munkát akarsz végezni?
- Felejtsd el a múltat! - Ez a projekt a múltról szól, apa.
- Akkor csinálj mást! - Azt nem lehet.
Nem te vagy az iskola ura. Na, kezdhetjük?
- Majd később, jó? - Apa!
- Majd. - Egy kicsit!
Esik az eső, te meg még mindig fel akarsz venni.
- Menjünk haza! Anya már vár. - Miért vagy ilyen?
Apa!
- Állj le! Később. - Azt akarod, hogy megbukjak?
Később!
- Apa! - Esik az eső, Jati!
PROBLÉMAMEGOLDÁS
Ennyi, Asa!
Ennyi…
Tudnál nagyobb átéléssel játszani, Asa?
Sal!
Tesztlabda.
- Firda! - Mit akarsz, Echo?
Firda!
Mi az, Echo?
- Itt van a papád? - Igen. A szokott helyén.
- Igen? - Igen.
Biztos?
Echo, biztos, hogy ez jó ötlet?
Igen, Jati. Bízz bennem, oké?
- Firda, közel vagyunk? - Igen, már nincs messze. Ott van.
Szia, nagypapa!
Szervusztok!
- Valaki téged keres. - Értem. Gyertek csak be!
Oké.
- Nagypapa! - Igen?
Valaki a segítségedet kérné.
- Igen. - Echo vagyok.
- És ő kicsoda? - Jati vagyok.
Miről van szó?
Jati, menj arrébb! Menj már!
Megengedi?
Így jó.
Fontos a minőség.
Remélem, nem zavarja.
Bementem az erdő mélyére, és megcsúsztam.
Legurultam, és egy barlangban kötöttem ki.
Vaksötét volt, és mindenem fájt. Forgott velem a világ.
Biztosra vettem, hogy meghalok.
Aztán hirtelen hangot hallottam. Mintha…
KI HADJAR DEWANTARA TANULÓSZOBA
- Ő tényleg a nagyapád? - Miért kamuznék?
Hasonlítasz rá.
De…
túloz.
Valahogy ismerős, amit mesél.
Echo!
Asa!
- Echo! - Asa!
Echo, Asa, ne már!
Nem szeretem a hazug barátokat.
Főleg, ha az én projektemről van szó.
Asa! Ne haragudj, Asa!
Az ő projektje.
Túlreagálod, Asa. Nem vagy hajlandó megbocsátani?
Van egy vers a megbocsátásról, igaz, tanár úr?
- Igen, az Al-Hudzsrat… - Elnézést, tanár úr!
Kérem, ne jöjjön a versekkel és a hadíszokkal!
- Az én csalódottságom nem számít? - Te kezdted, Asa.
- Hagyjátok abba… - Miről beszélsz?
Én tudom, milyen ez.
Ha nem tartják tiszteletben az érzéseidet. Ha nem hallgatnak meg.
Asa, kiszállok a projektből.
Én megértem Jatit.
Ne vedd támadásnak, Asa!
De őszintén szólva időnként stresszes veled egy csoportban dolgozni, Asa.
Hajlamos vagy erőszakoskodni, Asa.
Ne haragudj, Asa,
de gyakran nem hallgatsz a barátaidra.
Megmondom, miért nem szóltam eddig.
- Mert félek tőled. - Hagyjátok abba!
Ez nem Asa hibája, hanem az enyém.
Tiltakozhattok, ha akartok, de ne így!
Asa elmagyarázta, miért veszi ilyen komolyan a projektet.
Oké.
Szeretnék mindenkitől…
bocsánatot kérni.
Amit most tettetek,
az nagyon kedves Allahnak.
Jati! Rajtad a sor.
Olvasd fel az Al-Hudzsrat tizedik versét!
Gondolkozz el rajta!
Mindannyian gondolkozzatok el rajta, jó?
Allah nevében.
„Mert bizony
a hívők testvérek.
Teremtsetek békét testvéreitek között,
és őrizkedjetek Allahtól,
hátha tán kegyelmet nyertek!”
A nagyapám bíró volt.
A legbecsületesebb.
- Igen, persze. - Jáván.
Egész Jáván.
Jáva-szerte, Asa.
Olyannyira, hogy megrekedt a karrierje, Jati.
Ez komoly? Meg akarod interjúvolni a nagyapádat?
Már csak a fontos dolgokra emlékszik.
Inkább engem interjúvolj meg!
Ne aggódj, nagyi! Könnyű kérdések lesznek.
- Jó napot kívánok! - Szervusz!
Ő egy barátom, Jati.
Leülhettek ide. Megyek az összejövetelre.
- Elkésem. - Jó.
Koránolvasás lesz. Majd jövök.
Szervusztok!
- Szia! - Viszlát!
Könnyűek a kérdések.
Megváltoztatott téged az, hogy megszülettem, nagypapa?
Arra gondolok,
hogy például
mit éreztél, amikor megszülettem?
Nem éreztem semmit.
Ha megengedi, uram.
Talán az itt a kérdés,
hogy amikor a lánya megszülte Asát,
mit érzett, amikor a karjában tartotta a kisbabát?
Nagyon boldog voltam, amikor Asát először tartottam a karomban.
Hálás voltam.
De…
Asát nem a lányom szülte.
Asa talált gyerek.
- Tessék? - Tessék?
Akkoriban…
igazságügyi szakértőként dolgoztam egy ügyben.
A dél-jakartai bíróság mellett jobbra
volt egy tuktukállomás.
Tuktukkal akartam hazamenni, de nagy volt ott a zűrzavar.
Az egyik tuktukban otthagyott egy csecsemőt az anyja.
Megsérült az arca. Felsértette a tuktuk belseje.
Látod. A sebhelyet az arcomon.
A szüleim azt mondták, hogy elestem, amikor járni tanultam.
Miért tudnak ilyen összhangban hazudni,
de velem őszinték lenni már nem?
Nem érdekel, kinek a gyereke vagyok.
Attól még ugyanaz maradok.
Nem szeretem a hazugokat.
Akkor sem, ha a szüleid azok?
Akkor főleg nem.
Amint megláttam azt a gyereket, tudtam, hogy nehéz eset lesz.
Ráadásul el is van kényeztetve.
Reggelinél vizet kért az anyjától, aki ki is szolgálta.
Apa!
Vedd már komolyan!
Megy a felvétel?
Az a dolgom, apa.
Elég! Tedd le egy pillanatra! Segíts egy kicsit!
Emeld meg a matracot! Keresd a telefont! Ez fontos. Gyere!
Olvasd el a 96. szúra első versét, apa!
Ne a vendég telefonját keresd!
Folyton visszavágsz. Nézz be!
Ez a feladat is a megállapodásunk része, nem, apa?
- Nézz alá! Ott van? - Nincs.
- Az ilyeneket kérdezd anyádtól! - Ketten alapítottátok ezt a családot.
Mit akarsz? Beszéljek a múltról? A kínlódásról?
Apa! Oké. Egy, két, há’!
Hát, azért kínlódom…
Ez az, amiért küzdök.
A matracért?
- Nem a matracért. A szállodáért. - Ez a szálloda nem is a tiéd, apa.
Igen, tudom, hogy nem az enyém.
Szerinted szeretek itt lakni?
Miért kellene lenyelnem a büszkeségem?
Azért lakunk itt, hogy közel legyünk a jó iskoládhoz.
Hogy kényelmesen alhass.
Hogy ne legyél kitéve a hőségnek vagy az esőnek.
Keresd már!
Egy szülőnek ez a felelőssége.
Jati!
Nem minden szülő bánik felelősen a gyerekével.
Vannak szülők, akik bántalmazzák a gyerekeiket.
Akik kivételeznek.
Akik egyáltalán nem törődnek a gyerekeikkel.
Elég már! Segíts megkeresni a telefont! Ez fontos.
Hagyd ezt!
Na! Nézz be az ágy alá! Forgass fel mindent!
Az élet egy próbatétel, fiam. Főleg, ha a családról van szó.
- Ez Allah döntése. - Tudom.
Miért kell mindennek próbatételnek lennie?
- Nem élhetnénk békés életet? - Jati!
A próbatétel Allah szeretetnyelve.
Érted?
Ilyet csak maga mond.
Jati!
A testnevelésóráim fárasztóak, igaz?
Szerinted mit tartok szem előtt?
Az egészségünket.
Ha egy tanárnak fontos a diákjai egészsége és az, hogy tanuljanak,
az azt jelenti, hogy törődik velük?
Jati!
Ha bajba kerülsz,
áruld el:
kitől kérsz segítséget?
Drága Allah!
Nem tudom, miért imádkozzak.
Annyi bajom van!
Az első…
amit biztosan tudsz:
apám nagyon idegesítő.
De ha szabad kérnem,
először Asának segíts, kérlek!
Drágám, mondd el a keserű igazságot!
- Támad. - Ne gyere ide! Félek.
- Ott van. - Vigyázz!
A cserépben.
- Apa, anya! - Jati! Lassan!
- Bejött egy darázs! - Az nem darázs, hanem méh.
A darazsak vadásznak a méhekre.
Ezt meg honnan tudod, apa?
Sok mindent tudok. Csak sosem akartál figyelni rám.
Folyton vitatkoztok.
- Hol van? - Hol van?
- Apa, itt van! - Hol? Segíts! Nyírd ki!
- Várj! Most! - Ezzel!
- Fogd meg a cserepet! - Fogd meg…
Lassan…
Várj!
- Tessék! - Lassan!
- Gyerünk! Egy, két, há’… - Rajta!
Ott van! Arra repült! Arra!
Hol van, drágám?
- Apa! - Hol van?
- Merre? - Bement. Bement oda.
- Na! - Hová?
Oda.
- Apa! Itt van! - Nyomás!
Fuss utána! Hol van?
- Hol? - Ide repült be.
- Ez miért van itt? - Tegnap üvegeket és tányérokat kerestem.
- Tüntesd el! Hol van? - Itt. Apa!
- Hol? - Hol?
Az előbb még ott volt.
Menj ki! Átrepülhetett egy lyukon.
- Drágám, gyere ide! - Ott van?
Ide!
Drágám, gyere ide!
- Apa! Itt van. - Hol?
- Ott! Látod? - De hol?
- Ott van. - Hol, Jati? Mutasd már! El kell kapnunk.
- Nehogy a vendégekhez menjen! - Ott van.
- Hol? - Talán a mögött a doboz mögött.
- Jati, hová mész? - Várj! Megnézem kint, apa.
Hol van?
- Nincs itt, drágám. - Micsoda?
Jó. Gyere ide!
Sziasztok! Hű, de menő!
Sztárnak érzem magam.
- Szívem! De szép vagy! - Hízelegsz!
Régen téged is ezzel filmeztünk, nem emlékszel?
Az már ezer éve volt.
Nagyi, nagypapa!
Miért hallgatsz, szépfiú?
Asa leszidott?
Kislányom! Mosolyogj!
- Lassan! - Mosolyogj!
Add ide a kamerát!
Van valami…
amit szerettetek volna tudni a családotokról fiatalkorotokban?
Előbb keverd meg a kártyákat, kicsim!
- Bizony. - Válaszolj, anya!
- Válaszolj! - Mi volt a kérdés?
Majd én.
- Dian! - Parancsolj!
Én azt kívánom, bárcsak tudtam volna, hogy allergiás vagyok a garnélára.
A múltkor tenger gyümölcseit ettem, és feldagadt a szemem.
- Mindenki minket bámult. - Szegénykém!
Viszket.
- Allergiás vagy? - Igen, az, anyuka.
Ami engem illet, kiderült, hogy a dédapám kereskedők leszármazottja.
Szóval nem kellett volna félnem a vállalkozástól.
Bizony. Egyetértek.
- Hát igen. - És…
van valami, amit nekem tudnom kellett volna a gyerekkoromról?
Tessék?
Nagypapa!
Mit kellett volna tudnom a gyerekkoromról?
Asa, hagyd abba! Elég lesz.
Asa, hagyd már abba!
- Eressz el! - Elég!
- Jati! - Jati? Jati!
Asa! Ne… Asa! Abba kell…
- Elég! Eressz el! - Hagyd abba!
- A dél-jakartai bíróság mellett jobbra… - Ez meg mi?
Hadd…
Nagypapa beszél?
Nem hallom, mit mond.
Ezen a felvételen mondtam el, hogyan találtak rád.
…otthagyott egy csecsemőt…
- …az anyja. - Apa!
Azt hittem, ezt még nem mondjuk el.
- Megsérült az arca. - Te jó ég!
Asa!
Miért titkoltátok, hogy örökbe fogadtak?
Miért hazudott nekem mindenki?
- Kicsikém! - Asa…
Asa, figyelj ide! Asa…
Hagyd! Csak még dühösebb lesz.
Most mit tegyünk? Andrew?
Asa, meddig akarsz még futni?
Senki nem kérte, hogy kövess.
Ne higgyék a szüleid, hogy rossz barát vagyok!
Tiszta szívből futsz utánam?
Mély levegő, Asa!
Mély levegő!
Rajta!
Szép lassan!
Mély levegő!
Asa!
Nem minden család lenne hajlandó hazudni azért,
hogy a gyerekük ne érezze magát kívülállónak.
És a vér szerinti családom?
Mit számítanak ők?
Ott van az apám.
A vér szerinti apám.
Inkább a hibáimat látja.
Nem esik jól.
Mindennap azzal ébredek, hogy nem vagyok elég jó.
És mindennap azzal ébredek,
hogy csecsemőkoromban elhagytak.
De nyilvánvaló…
hogy szeretnek téged.
Nem tudom…
tényleg szeretnek-e,
vagy inkább csak sajnálnak.
Jati, miért születtem meg?
Kislányom!
Kicsikém!
Sajnálom, kicsikém.
Az én hibám.
Nem a nagyapádé.
Nem a nagymamádé.
Nem az anyukádé.
Anyukád is próbált rávenni, hogy mondjuk el neked.
De nem álltam készen rá, kislányom.
Nem álltam készen arra, hogy megtudd.
Apa, én balszerencsét hozok rátok?
Hiszen elváltatok.
Nem, ez nem így van, Asa.
Anyának azért nem lehet gyereke, mert örökbe fogadott engem?
Ne mondj ilyet!
Gyere ide, kicsikém!
Hahó!
Te…
nem hozol balszerencsét, kicsikém.
Áldás vagy.
Áldás vagy nekem, apának, nagyinak és nagypapának.
Mostanáig összetartottál minket.
Gyere közelebb!
Gyere, kicsikém!
Na!
Bocsáss meg!
Te vagy a mindenem.
Nekem is.
Nagyinak is.
Nagypapának is.
Mindenkinek, kicsikém.
A vér szerinti szüleimet kivéve, ugye, anya?
- Miért voltak ilyen szívtelenek? - Kicsikém!
Bújj ide!
Mi itt vagyunk.
Én és az apukád…
és nagyi…
és nagypapa.
Én úgy vélem, hogy az igazságért meg kell küzdeni, Jati.
Menjünk el hozzájuk! Nem vagy kíváncsi rájuk, Jati?
Veletek tartok.
- De… - Menjünk el, Jati!
Látod? Igazam volt.
Mindenki támogatni fog, Jati.
Tessék!
Üdvözöllek benneteket, gyerekek! Szeretnék elmondani nektek néhány dolgot.
A Braga Kísértetház szabályai az ajtóra vannak kifüggesztve,
valamint bal oldalon olvashatók.
- Gyere, Jati! - Jól van. Figyelem!
- Indulás! - Indulás!
Az ajtó nyitva van. Legyetek óvatosak! Ne tolakodjatok!
- Legyetek óvatosak! Vigyázzatok! - Felkészülni!
Legyetek óvatosak!
…a Braga Kísértetház öt perc múlva újra bezár.
Semmi baj. Együtt jöttünk, nem?
Tessék!
Anyám gyógyszeres szekrényéből vettem ki. Használd!
Kétszer nyomd meg!
Ki akarsz menni? Jól vagy?
Asa, inkább kimegyek vele.
Menjünk! Vigyázz!
- Bocsi! - TJ!
Jati, tudod, hogy szeretem a tudományt. Hadd menjek velük!
- Ibnu! - Ibnu!
- Én! - Én!
Dali, te már majdnem 17 éves vagy. Neked kellene velük menned.
Vigyázz rám, jó?
- Echo! - Asa!
Ez az igazi bragás attrakció.
Ne feledjétek, a szellemek is emberek!
- Ne érjetek hozzájuk! Ne bántsátok őket! - Ne hagyjatok hátra, jó?
Jó, Dali.
- Asa, hallasz? - Hallak.
Hahó!
Menjetek már!
- Jati, jól vagy? - Igen.
- Engem nem is kérdezel? - Mi ez a hang?
Szia!
Mi ez a hang már megint?
Echo, gyere már!
- Elég már, Asa! Elegem van. - Jati!
- Jati, használd az inhalátort! - Hol van?
Nagy levegő!
- Nagy levegő! Inhalátort! - Asa!
- Vegyél egy nagy levegőt! - Szellem!
- Inhalátort! - Nyugi!
Szóljatok Yayan bácsinak!
- Yayan bácsi! - Yayan bácsi!
Hol van az inhalátor?
Yayan bácsi!
Mi a baj?
Én vagyok az, Yayan! Itt van Yayan!
- Ő Jati. - Jati?
Jati?
Jati! Jati, térj magadhoz!
- Jati! - Mit tegyünk?
Vigyétek be a kórházba!
Jati!
Hála az égnek!
- Hála az égnek! - Hála az égnek!
Jati!
Jati, használd az inhalátort!
Miért nem ment még el ez a fickó?
- Köszönjük. - Nincs mit.
- Akkor visszamegyünk dolgozni. - Jó. Elnézést!
- Viszlát! - Viszlát! Köszönjük!
Jati!
Ő a nagybátyád, Yayan bácsi.
- A nagybátyám? - Rosszul vagy?
Egyébként
nem semmi az iskolai projekted.
- Echo! - Ez hogy történt?
Elnézést, bácsikám!
Apa vér szerinti öccséről szerettelek volna kérdezni, aki meghalt.
Te jó ég!
Ő nem az öccse apádnak,
hanem a bátyja. A nagybátyád.
A mai napig él és virul.
Apád nem szokott elvinni a szülővárosába?
- Nem. - Milyen kár!
Apa sosem beszél a családjáról, bácsikám.
Tényleg?
Miért ilyen az apád?
Üdvözöljük önöket a Braga Kísértetházban!
Mielőtt elkezdjük, szeretnénk pár dolgot elmondani.
Igen.
- Mehet. - Mindenki indulásra kész?
BRAGA KÍSÉRTETHÁZ
Hazatalál vajon a méhecske?
A méhek nem mennek vissza maguktól.
Bemész a nagybátyádhoz?
Félek, Asa.
Figyelj! Ha félsz, miért jöttél el idáig? Két órát utaztál ezért.
Uram!
- Geni úr itt van? - Geni úr most nincs itt.
- Elnézést! - Tessék!
Uram! Geni urat erre találom?
- Igen. - Arra?
Igen. Jöjjenek velem!
Ez az a ház. Jobb oldalon.
Rendben. Értem.
- Köszönjük! - Nincs mit.
Ki vagy te?
Az unokabátyád vagyok.
Az uncsim?
Az én uncsim?
- Az uncsim! - Az vagyok.
Meranti!
Vendégeink jöttek.
Bácsikám!
„Bácsikám”?
Én vagyok az.
Jati.
Jati?
Te jó ég!
Gyertek ide!
Te jó ég!
Milyen volt?
Apáddal
mindig is ilyen méhészetről álmodtunk.
Gyere ide Ayuhoz!
Ezt nézzétek!
De…
a sors közbeszólt.
Úgy alakult, hogy egyedül csinálom.
Ha ilyen közel álltatok egymáshoz,
apa miért tesz úgy, mintha nem is léteznél?
Még hazudik is róla.
Hát…
azért, mert sokszor okoztam csalódást az apádnak.
Fiatalkoromban
bizony sokat ittam.
Zűrös volt.
Meg is halhattam volna.
Már afelé tartottam. Haltam volna meg!
Ha csak erről volt szó,
miért nem volt képes apa elmondani, bácsikám?
Kapcsold ki!
Apád megharagudott, mert teherbe ejtettem a szomszédunkat.
Apád kimerült volt miattam és a nagyapád miatt.
Attól félt, hogy mindenki terheit neki kell cipelnie.
Akkoriban nősült meg.
Saját boldog családra vágyott.
Boldoggá akart tenni téged.
Vagy csak önző, bácsikám.
Jati!
Apád nem rossz ember.
Ha itt maradt volna,
talán sosem komolyodom meg.
A lányom,
Meranti
Down-szindrómás.
Már a születésekor
más volt az arca.
De amint először ölbe vettem,
beleszerettem az életbe.
Lassan elkezdtem megérteni,
mit jelent a gondoskodás, a fejlesztés
és a megbékélés az élettel.
Fogd meg azt a dobozt!
Azt ott! Fogd csak meg!
Nyisd ki!
Ezek a nagyapád imái.
A családodnak szólnak.
A nagyapád ács volt.
Úgy vélte, hogy a gyerekek olyanok,
akár a fa.
Formálhatók.
Azt mondta,
hogy az első unokájának a Damar nevet kell kapnia.
Apád nem engedett.
Mindenképp Jatinak akarta nevezni az elsőszülöttjét.
Nézz be oda!
Nagyapád apja… Vagyis a te dédapád, ugye?
Amikor annyi idős volt, mint te most, elrabolták a japánok.
Kényszermunkára fogták. Barlangokat kellett ásnia a Tahurában.
Mire visszatért a falujába, az egész családja odalett.
Nem könnyű, ha az ember apja haragszik az életre.
A dédapád is szigorú volt,
de a nagyapád még szigorúbb.
Az én apám is haragszik az életre?
Bántott téged valaha?
Nagyapa bántott téged és apát?
- Te hülye! - Kegyelmezz, apám!
Hálátlan gyerek vagy!
Ki tanított ilyen viselkedésre?
Használd az eszed, te hülye!
Szégyent hozol ránk!
Szedd a lábad, te bolond!
Figyelj már ide! Szedd a lábad!
Szedd a lábad!
Jati!
Te hülye!
- Kit hoztál ide, te barom? - Okosnak neveltelek!
Kitől tanultad ezt a viselkedést?
Még egy ilyen egyszerű dolog sem megy? Kitől tanultad ezt?
Használd az eszed, te hülye!
Engkos! Mikor jön haza?
- Hazamegyek. - Persze, menjen csak!
Egyedül jött? Nem hozta a fiát?
Allah nevében…
Kérlek, előbb igyál!
Rajta!
Idd meg!
Nem, köszönöm.
- Ezt a vizet megáldották. Idd meg! - Nem.
- Jó az. Idd már meg! - Nem!
Nyugodj meg!
Próbáljuk a második módszerrel!
- Jó, próbáljuk meg! - Jó.
Elnézést!
Mi folyik itt?
Elnézést! Egy pillanat!
- Tessék! - Eresszen el!
- Hagyjon! - Most!
- Te jó ég! Drágám! - Te jó ég!
Te jó ég!
Hagyja békén!
- Te jó ég! - Kész?
Nem rossz. Elég lesz.
- Nem baj, hogy maradt? - Nem.
Egy rukjához elég ennyi.
Micsoda? Rukja?
Drágám, a rukja nem így működik!
A rukjához imákat kell felolvasni, és imádkozni kell.
- Nem leköpködni valakit. - Apa!
Nem szállt meg a gonosz!
Ne kiabálj! Segítséget kértünk.
Nem szállta meg semmi a fiát, csak megérintette egy dzsinn.
Egy féregdzsinn. Talán azért, mert gyakran átalussza a délutáni imát?
Ezért van az, hogy gyakran tekereg a földön, igaz?
Nem. Nincs szó dzsinnről.
- De a múltkor… - Nincs itt semmiféle dzsinn.
Szó sincs dzsinnről. Túl sok horrorfilmet nézett.
A múltkor… fetrengett a földön, nem?
- Mi? Úgy tettem, mintha majom lennék! - Majom akar lenni, nem féreg!
Egy ember majom akar lenni? Ez már önmagában furcsa.
- Jati! Még nem végeztünk! - Te jó ég!
Jati!
Ez nem lehet igaz, drágám.
- Egy pillanat! - Jó.
Jati!
Mi folyik itt valójában, uram?
Jati!
Nem. A gyerekemnek semmi baja. Ez nem igaz.
- Nem. - Tudod, hol csapd be az ajtót?
- A saját házadban! - Távozzon!
Egyre tiszteletlenebb vagy!
Ki tett ilyenné?
Ki tehet róla?
Nem tudod…
vagy nem akarsz válaszolni?
Te…
KIK MONDJÁK: „URUNK! ADD MEG…”
Jöhet a hajnali ima?
Biztos ebben, uram?
Igen.
Alaposan átgondoltam, és a döntésem végleges.
Szerintem Jatinak ma kellene megírnia a tesztet.
Nem akarom, hogy a családunk terhére legyen.
Uram!
Ha megengedi, uram.
Szerintem Jati elég nagy ahhoz,
hogy meghallgassák.
- Ez igaz. - Ne haragudjon!
De jó!
De szerintem Jati nem elég nagy ahhoz,
hogy felszabadítsák vagy önállósítsák,
vagy bárhogy is mondják ezt ebben az iskolában.
Vállalom a felelősséget Jatiért, uram és asszonyom.
Önök kinek a szülei?
Jati szülei vagyunk.
Itt van Jati.
Nagyon boldognak tűnik, nem?
Nem érdekel, hová járok iskolába.
Csak hadd fejezzem be a projektemet!
…miközben visszatekintünk eme igazságtalanság névtelen áldozataira.
Ezért készítettem el ezt az 1998-as áldozatok emlékére…
Jó reggelt mindenkinek!
Köszönöm, hogy eljöttek, és hogy támogatják
a Tunas Merdeka Iskola bemutatóját.
A következő és egyben utolsó bemutatót
Asa és Jati tartja.
Köszönöm. Parancsoljatok!
Kicsim!
Azért vagyunk itt,
hogy mindenkit visszarepítsünk a múltba.
Konkrétan egészen az őskorig.
A projektünk koncepciója átalakult.
Eredetileg egy családi beszélgetőkártyás játékot készítettünk.
De menet közben kiderült…
hogy az élet…
nem csupán egy játék.
Az élet nem csak a győzelemről szól.
Egy nemzet történelmét átírhatják a győztesek.
Rákényszeríthetnek a felejtésre,
de a személyes történetünk…
mindig arra vár, hogy elismerjük.
Kövessenek!
Tessék!
A projekt lényege, hogy szembenézzünk a családunk múltjával.
Legyen szó arról, amelyiket már ismerjük…
vagy arról, amelyiket még nem.
Jati!
Asa, nekem ez nem megy.
Elnézést, de nem tudom folytatni.
- Jati! - Jati!
Elnézést, de kiszállok ebből a projektből.
- De ez fontos neked. - Már…
Nagyon sajnálom, Asa.
Elnézést!
- Jati! - Jati!
- Hogyhogy ennyi volt?
- Menjünk haza! - Miért mentek haza?
Üdvözlök mindenkit! Az őskorból jöttem.
Nagyon ügyes.
- Ez mi? - Echo az.
- Nem hallottad? - Nyugi!
Mit nem hallottam? Meleg van bent.
Mit csinálsz?
Jaya!
- Te vagy az, Yayan? - Igen.
Miről szólt ez a feladat?
Mi ez?
A gyerekek már csak ilyenek.
Mikor jöttél ide?
- Damar Jati Ilhami! Mi ütött beléd? - Jati!
Hagyjál! Fáradt vagyok. Csak segíteni akarok.
- De ne zárd be az ajtót, Jati! - Jati! Gyere ide, fiam!
Most mi legyen? Drágám!
- Hívd ide! - Micsoda fordulat!
- Csúcs! - Törd be!
Nagyon jó vagy, Jati.
- Jaya! - Felkavaró.
- Te jó ég! - Te jó ég! A kulcs!
Hol van a kulcs?
Mindenki keresse a kulcsot!
Jati túlzásba vitte.
Figyelj! Ülj le egy kicsit! Ülj le!
Nagy levegő!
- Drágám! - Nincs meg. Mindenhol kerestük.
Nézzétek meg itt!
Ott láttam.
Hol van a kulcs?
Várj, drágám!
Hát, számomra… talán igen.
Ami a külsőt illeti, fejkendőt viselek.
Ez egyértelműen változás, Jati. Máshogy nézek ki, az biztos.
Ez a helyzet.
De összességében…
azt hiszem…
a változás igazából belülről fakad.
Fel kell vennem, apa.
Elég! Tedd le egy pillanatra! Segíts egy kicsit!
Emeld meg a matracot! Keresd a telefont! Ez fontos. Gyere!
Geni?
Gyere!
Jati miatt jöttél, vagy miattam?
Jati keresett meg engem.
Nem fordítva.
Az lehetetlen.
Nyugodtan mondd el az igazat! Nem kell hazudnod.
Mi folyik itt?
Lehet, hogy inkább te hazudtál Jatinak.
Miben hazudtam neki?
Geni!
Ne haragudj!
Láthatod a saját szemeddel, hogy a családom jól van.
Csak azt kérem, hogy ne zavarj minket, és ne rontsd el a dolgokat! Ennyi. Jó?
Ki próbálja tönkretenni a dolgokat, Jaya?
Te vagy az, aki elment.
Jati az, aki eljött.
Azért jöttem el, hogy megvédjem a fiamat.
Nem akarom, hogy Jati olyan legyen, mint te vagy apa.
Jaya!
Amikor apa beteg lett,
tudod, kit keresett
a halálos ágyán?
Téged.
- Engem? Vagy a pénzemet? - Ne mondj ilyet! Kérlek!
Nincs pénzem.
- Ami van, az a családomé. - Te jó ég! Nem a pénzről van szó.
- Esküszöm, hogy nem. - Nincs pénzem.
Jaya,
nekünk is van pénzünk.
A méhészetből.
Amiről álmodtunk. Megvalósítottam.
Szóval nem a pénzről van szó. Tényleg. Esküszöm.
Vannak szülők, akik bántalmazzák a gyerekeiket.
Akik kivételeznek.
- Akik nem törődnek… - Láttam.
Apa megváltozott.
Mindennap imádkozott érted.
A papírra írt imákat egy dobozban tárolta.
Megváltozott. Más lett. Jó emberré vált.
- Ezt láttad? - Igen.
- Láttad? - Igen.
És azt láttad, hogy bánt velem apa?
Láttad?
Láttad, hogy mindig megvert.
Apa kis korom óta
vert engem.
Hamar megfogadtam, hogy én más leszek.
A legjobb apja akarok lenni Jatinak.
Nem vagyok olyan, mint apa.
Jaya!
Engem is vert.
Ugyanúgy.
Én is szenvedtem.
Én is áldozat voltam.
Segítségre volt szükségem. Rád.
Miután elmentél otthonról,
megszületett a lányom. Merantinak hívják.
Nem is tudtad, ugye?
Elfogadtam, hogy Merantinak nincs sem nagybátyja,
sem unokatestvérei.
Erről én tehetek? Engem hibáztatsz?
Azért hibáztatsz, mert vertek?
Apa vert, nem én.
Engem viszont te is vertél.
- Most meg előadod… - Elég, Jaya!
Mindenki megváltozott.
Mindenki megbékélt.
Téged kivéve. Nem unod még?
- Én igen. - Én mindig is békében éltem.
Tudod, ki tette tönkre a békémet?
Te és apa. Tönkretettétek az életemet.
Tönkre bizony.
Erre most idejössz, hogy ilyeneket adj elő?
Nem látod, hogy bántál velem régen? Képmutató vagy.
- Miért lennék az? - Az vagy!
Miért is?
Nem emlékszel…
hogy vertél engem? Túl részeg voltál?
Részegen vertél, és nem emlékszel?
Én mindig képmutatónak foglak tartani.
Képmutatónak!
Már mindent elmondtam neked.
Jaya, ez már mind a múlté.
Mindenki megváltozott. Elég, Jaya! Belefáradtam.
- Hagyjuk… - Nem változtál.
Nem. Nem kell ez.
Ne jártasd a szád! Úgyis ugyanazt hallom.
Nekem ez csak képmutatás. Ennyi. Elég!
Hallgatlak.
- Mondd el te, amit akarsz! - Mit akarsz? Mondd el!
Meg akarsz ütni?
- Akkor üss meg! - Hogy olyan legyek, mint te? Mint apa?
Ki van zárva.
Én nem ütöttem meg senkit ok nélkül.
Soha nem ütöttem meg Jatit.
Olyan lennék, mint apa? Nem.
Én más vagyok!
- Ki vele! Mit akarsz? - Rajta!
- Üss meg! - Üsselek meg?
- Rajta! - Hányszor?
Minek?
Hogy fájjon?
Nem. Amikor te és apa megütöttetek, az nem csak simán fájt,
hanem tönkretettétek az életem!
Vissza tudod adni az életemet? Nem!
Tudsz az a jó testvér lenni, akire akkor szükségem volt? Nem!
- Te sem. - Miről beszélsz?
Mondd ki!
Én mindig hallgattam!
Akkor is, amikor megvertetek! Egyedül sírtam!
Mit akarsz?
Hirtelen felbukkansz, és ilyeneket adsz elő? Képmutató vagy!
Tönkrement az életem, testvérem! Tönkrement!
- Ez kinek a hibája? - Higgadj le! Hahó!
Mi folyik itt?
Drágám, hagyd abba! Geni, te is!
Meddig fogtok még így veszekedni?
Elegem van, értitek? Évekig magadba fojtottad az egészet!
Elegem van abból, hogy hazudnom kell Jatinak!
Ilyen a testvéri szeretet?
Egy testvér elvileg segíti a másikat,
nem pedig tönkreteszi.
Higgadj le! Geni, te is!
Te jó ég…
Drágám!
Jatinak szüksége van a nagybátyjára.
Merantinak is szüksége van a nagybátyjára és ránk.
Próbáljatok meg kijönni egymással!
Én már nem tudom, mit csináljak.
Érted, drágám?
Előbb-utóbb Jati is követni fogja a példádat.
És félek ettől.
Annyira félek…
hogy Jati is elhagy minket, ahogy te az apádat.
Azt akarod, hogy ez történjen?
- Asa! - Asa!
Kislányom?
Kicsikém?
Hagyjátok Jatit pihenni!
Köszönöm, Asa.
Hogy mindig mellettem állsz.
Hát…
erre valók a barátok.
Erre bizony.
Köszönöm.
Nagyon köszönöm, hogy hazahoztátok Jatit.
Ez a kamaszkor velejárója.
- Örülök, hogy Jati hazatért a szüleihez. - Asa!
Igen.
Köszönjük.
Te megköszönted már?
Bácsikám!
Meranti!
Halacska!
Szeretnél játszani a halakkal?
Szia, Geni!
Gyere be!
Túl sok kaját adsz nekik. A felül lévőket etesd! Meranti!
Azokat próbáld!
A felül lévőket!
Lassan próbáld!
Vizes. Lassan!
Nem akarsz leülni? Ide!
Gyere ide!
- Hová tegyem? - Ide. Ott van egy hal! Rajta!
- Elúszott… - Ne haragudj!
Hirtelen rontottam be az életedbe.
De te más vagy, mint apa.
Jati is más, mint mi.
- Te akarod? - Igen.
Majd én viszem.
- Tessék, Geni! - Igen?
Jó utat, Geni!
IMÁDKOZZANAK A FIAM, D. JATI ILHAMI GYŐZELMÉÉRT!
Próbáld ki!
Még egyszer!
Jati!
Hogy érted el, hogy Geni bácsi idejöjjön?
Nyugodtan elmondhatod.
Csak…
azt akarom, hogy kibéküljetek.
Ha kibékültök,
Allah biztosan szeretni fog.
És ha Allah szeret…
akkor a szíved is békére lel.
És akkor talán mindenbe bele tudsz nyugodni.
És akkor talán…
engem is ilyennek tudsz majd szeretni.
Nem akarok eljutni odáig, hogy ha kudarcot vallok,
veszítek
vagy hibázom…
akkor nem merek hazajönni.
A fiad akarok maradni, apa.
Megígérem, hogy többé nem csapom be az ajtót.
Megígérem.
Ne haragudj, Jati! Sajnálom.
Nagyon sajnálom.
Na, gyerünk!
Próbáld ki megint!
Még egyszer!
Tessék! Használd ezt!
Próbáljuk meg! Nyisd ki!
- Jati, tedd le! - Ide!
Jaya, kérlek, ezt vedd el!
Nem kell megijedni.
A méhek jó teremtmények, Jati.
Készen állsz? Mehet!
Nézzétek csak! Látjátok ezt?
A felső rétegből ítélve a méz most már begyűjthető.
- Ezt kell nézni? - Igen, azt.
Folytassuk a mézkészítést!
Látjátok? Beszélni kell a méhekkel.
MIELŐTT ÖNMAGAM LETTEM
A feliratot fordította: Gribovszki Réka