Downloaded from YTS.BZ
Official YIFY movies site: YTS.BZ
Hai, desfă-l! Da, cu scripetele.
- Din dreapta! - Sfoara, frăție!
Sfoara e blocată, domnule!
Nu merge. Desfă-l! Ai grijă, e scump!
- Băi, tija e câș! - Atenție, domnule!
OLIMPIC LA ȘTIINȚE ÎN JAVA DE VEST URMEAZĂ FAZA NAȚIONALĂ
- Ce s-a întâmplat? - A venit Jati.
- Ia te uită! Jati! - Jati!
- E olimpic. - Adică?
- E foarte bun. - Lăsați-mă pe mine, dle!
- Frăție, mă auzi? - Da!
Bine. Ascultă-mă! Mută-l la stânga mea. La dreapta ta, bine?
Da, de două ori. Da, continuă!
- E bine? Ajunge? - Ajunge. Bine, gata.
- Domnule, a venit Jati. - Super!
Jati! Felicitări! Ești grozav!
- Olimpicul din Java de Vest. - Toată provincia!
Da, Java de Vest.
Felicitări trupei de teatru,
care a câștigat competiția orașului Bandung!
Și acum, fruntea școlii noastre.
Jati Ilhami!
Vino aici, Jati!
Haide pe podium!
A făcut istorie.
Este primul elev de la școala Bandung Raya
care s-a calificat la Olimpiada de științe, etapa națională.
Jati, olimpicul nostru!
Haide, Jati!
Spune ceva!
- Haide! - Jati, ești grozav!
Dă-i pace!
Nu te rușina! Așa.
- Hai odată! Dăm lucrare. - Liniștește-te!
Ține trofeul și atât!
Jati. Privește-i pe ceilalți! Sunt mândru. Nimeni nu a realizat mai multe ca tine.
- Jati, ți-e bine? - Grăbește-te!
Viitorul tău… Acum, la nivel național.
…poate fi cel mai strălucit…
- Acum, doar… Ideea e… - Jati!
Poți s-o faci, Jati!
Jati!
- Jati! - De ce a fugit?
De ce a șters-o?
URMEAZĂ FAZA NAȚIONALĂ
LOCUL ÎNTÂI
SALA DE LECTURĂ
Jati.
Ce-ai pățit?
Nu-i nimic. Așa! Trage mult aer în piept. Expiră încet.
Respiră. Așa.
Jati?
Ți-e bine?
N-ai câștigat? Ar trebui să te bucuri. Tu te panichezi doar când pierzi.
Deci ce te-a apucat?
Am intrat în panică.
Nu ai febră.
Poate pentru că nu te-ai prea rugat, Jati.
- Te văd des la răsărit… - Nu sar rugăciunile.
Ba da. Pe cea de dimineață o sari.
Te trezești, te rogi, apoi faci duș și mănânci.
- Bine. - Asta e ordinea!
Sunt epuizat.
Da, ești epuizat. Ți-am tot spus-o, de la bun început.
Ține! Pune-ți geaca! Eu îmi cunosc cel mai bine olimpicul.
DOAMNA ILS - OASPETE
O clipă, Jati!
Bună ziua, doamnă!
Da. Ajung imediat. Ne întâlnim la primărie.
Vă aștept acolo. Sunt pe drum.
Jati! Auzi?
Să mergem!
Doamnă! Scuze că m-ați așteptat!
- Nu-i nimic! - Permiteți-mi! Ce faceți?
- Nu. Sunt grele. - Nu-i nimic. Lăsați-mă pe mine!
- Mersi! - Cu plăcere!
După filosofia hotelului nostru, oaspeții nu sunt regi, ci din familie.
Mulțumesc frumos, domnule!
Așa că mi-am dat demisia din slujba de birou din Jakarta.
M-am mutat cu ai mei la Bandung ca să trăim mai armonios, doamnă.
Mă simt rușinată ca părinte.
Poate pentru că eu am crescut fără tată.
Vreau să știe fiul meu, Jati, cum e să aibă un tată prezent întotdeauna.
- Sunteți extraordinar. - Să reușească în viață.
Dacă ai succes, vine și fericirea. Care om realizat nu e fericit?
Așa este.
- Mulțumesc. Așteptați puțin! - Mulțumesc frumos.
Ajută-l!
Domnul Uyan!
- Ți-am zis să asculți. - Scuze!
Ce a durat atât?
- Să n-o scapi! - Rezolv două deodată.
- Bine ați venit! - Vă rog, poftiți!
Domnule!
Doamnă.
- Cum te simți? - Bine, mamă.
- Amețești? Te doare ceva? Ți-e greață? - Nu…
Vrei puțină supă?
ÎNAINTE SĂ DEVIN EU ÎNSUMI
Toată lumea! Haideți!
Haideți! Alergați mai repede! Tot așa!
Haide, Jati! Poți!
Hai, Jati! Da! Ține-o tot așa! Da!
Super, Jati! Foarte bine!
- Pe ce loc am ieșit, domnule? - Șase. Nu-i rău.
- Unde e tata? - Bine!
- Tata! Mă duc puțin la el. - Sigur, du-te!
Jati.
Spune drept!
Păreai fericit că ai pierdut.
Chiar te bucurai sau îi făceai pe plac domnului Juned?
Jati.
Hai cu mine! Așază-te acolo!
Ia loc acolo!
Jati, știi ceva? Ce văd în fiecare zi, când lucrez acolo?
Fii atent! Privește! Toate trofeele tale pentru locul întâi.
Ești campionul în toate pozele astea.
Asta văd.
Știu că nu ți-a fost ușor să obții toate astea.
E greu. Știu!
Toate astea m-au motivat să muncesc pe brânci atâta timp.
A fost pentru tine.
Camera asta poate că e mică, Jati.
Nu mă deranjează. Mă simt bine în cămăruța asta.
Dar nu-i de tine, Jati.
Trebuie să fie mai mare pentru tine.
Mult mai mare, mai ales pentru viitorul tău.
Era doar o cursă de alergare. Ce-ți veni cu viitorul?
Întocmai. „Doar o cursă de alergare”.
Nu-i așa?
- Deci știi ce e important pentru tine. - Cum adică?
- M-am pregătit de concurs. - „Concurs”…
Ăsta nu e orice concurs. E olimpiada națională din Indonezia!
Ce înseamnă asta? Câte provincii sunt acum?
Erau 27 pe vremea mea. Și acum? Vreo 30? 33? Câte?
- Sunt 38. - Jati, 38!
Deci vei concura cu 37 de copii.
Fix ca tine! Care învață pe rupte acum, Jati.
Dacă vrei locul întâi,
trebuie să înveți de 37 de ori mai abitir ca până acum.
Vreau doar să te concentrezi la asta. Voi fi mereu alături de tine.
Când te vor premia, voi fi acolo.
Fac asta pentru că te iubesc.
Înțelegi?
Jati?
Haide, Jati…
Ești băiat.
Așa slab de înger ești? De ce plângi?
CLASA 9A
Vă rugăm, arătați-ne!
- Numărați! - Bine.
- Da, domnule. - Trei!
- Doi, unu. - Doi, unu.
Vă rog!
Ajunge!
Eu mă pricep deja. Voi mai aveți mult de lucrat.
Jati!
Haide!
Hai! Nu-i nimic.
Aplaudați-l!
Haide!
- Poți, Jati! - Poți!
- Da? - Nu poate. Nu va reuși.
- A căzut lat. - Vai!
- Jati, ți-e bine? - A picat!
Gata, copii! Nu râdeți de prietenul vostru!
Râdeți de mine?
Jati! Liniștește-te, Jati! Nu te enerva.
- Calm! - Gata!
- Ai chef de bătaie? - Ne batem?
- Vrei să te bați? - Calmează-te, Jati! Nu te ambala!
- Domnule. - Domnule…
Ce faci? Te dai rotund?
- Dewa, termină! - Domnule!
- Dle! - Ce-ți veni?
De ce, Jati?
Fiul meu n-a greșit cu nimic. E limpede că a fost provocat.
Domnule, îmi pare foarte rău. Râdeam și noi.
Dar râdeați de fiul meu, nu-i așa?
Da și nu, domnule. Toată lumea râdea așa, într-o doară.
Poftim? Lumea râdea „într-o doară”?
- Tot batjocură se cheamă! - Calmați-vă, domnule Jaya!
- Jati e doar suspendat, nu exmatriculat. - Da.
Nu e musai să fie mereu perfect.
E normal. De fapt, îi prinde bine lecția. Nu-i așa, Jati?
Domnule, fiul meu are realizări la această școală.
- Da. - A făcut cinste școlii.
Așa e, dar și-a hărțuit colegii.
- A sărit la bătaie… - Cum puteți…
- Așa vă tratați elevii fruntași? - Tu ai început? De ce?
- Vă rog din nou… - Pe bune?
- Atât am de zis! - Calmați-vă!
- Nu-l meritați pe fiul meu. - Vă rog!
Hai acasă! Ajunge!
- Dle Jaya! - Cu calm!
- Dragul meu! - Ajunge. Să mergem! Ieșim.
Ridicol!
Domnule, doamnă, îmi pare foarte rău!
- Scuzați-mă! - Aveți grijă!
Scuzați-mă, doamnă. Pot să vorbesc puțin cu dvs.?
Mâine…
Hai!
Hai, cinci, șase, șapte, opt.
Hai! Cinci, șase. Hai!
OLIMPIC LA ȘTIINȚE ÎN JAVA DE VEST URMEAZĂ FAZA NAȚIONALĂ
Hai!
Haideți!
Școala Tunas Merdeka îl vrea pe Jati, dragul meu.
- Nu vrei să meargă la școală? - Ba da. Dar…
Da, Jati trebuie să meargă la școală.
Dar nu la o școală ciudată ca aia.
Ăia de la Merdeka nici nu dau note!
Jati intră curând la liceu. Acolo contează notele.
Fără note, cum îl vor evalua? Pe ochi frumoși? Nu se poate.
Vreau doar ce e mai bun pentru Jati. De asta mă port așa.
- Să hotărâm întâi ce școală să alegem. - Dar viața lui nu se rezumă la școală.
Sunt multe licee.
Dacă te interesează doar notele, cum rămâne cu fericirea lui Jati?
În sfârșit! Bine ați venit!
- Jati? Haideți! - Mulțumim.
- Să vă arăt. - Vino!
Asta e școala Tunas Merdeka.
- Bună dimineața, dle Panji! - 'Neața!
- Pe aici. - Nu poartă uniforme, nu-i așa?
Nu. Se îmbracă oricum.
Cel mai important e ca elevii să se simtă bine aici.
Clasa de istorie. Interesant, nu-i așa?
Clasa de arte. Aici se strâng și cei mari, și cei mici.
- Nu contează anul? - Deloc.
Suntem fericiți aici și ne împărtășim poveștile.
Acesta este spațiul nostru de expoziție.
Da. Împreună. Cei mici, cei mari, toți se adună aici.
- Vedeți? Se strâng chiar acum. - Pot să și studieze aici?
Da, sunt liberi să discute oriunde le convine. Bună tuturor!
Discută despre…
Aici e clasa Hatta. Vă rog, intrați!
Bună, Jati!
- Bună dimineața! - Bună!
- Ce mai faceți? - Bine, doamnă.
Da, Asa.
Echo!
Echo! Vine portavocea. Scuze!
- Domnule Juned! - Jati?
- Scuze! N-am vrut să vă lovesc. - Poftim, Echo.
Bună, Jati!
- Bună ziua! - Eu sunt domnul Zainuddin.
Ce potriveală! Domnul Juned e fratele meu geamăn.
- Doamne! - Da.
- Dar… cum se simte dl Juned? - E bine, sănătos.
- Nu a pățit nimic. - Din nou, îmi pare foarte rău.
- N-a fost din răutate. - Te-a iertat. Mi-a spus deja.
Te-a iertat. N-a fost vina ta. Bine?
Bine?
Dacă te înscrii, voi fi dirigintele tău. La clasa a noua. Bine?
Echo, vino aici!
TJ și Suar, veniți!
- Da, domnule! - Bine.
- S-ar putea să fiți colegi în a noua. - Eu sunt în a șaptea, domnule.
- Scuze! Am uitat, Suar. - Nu-i nimic.
- El e Echo. - Echo.
- Dați mâna! - Jati.
- Suar. - Suar.
- Pot să continui curățenia? - Da.
Bine.
- Și eu. - Sigur.
Ce-i, Yuna?
Domnule! Echo, e urgent!
- Ce e? - Yuna și-a pierdut vocea.
Calmează-te! Nu e machiată. Asa, așteaptă!
Nici nu știm dacă mai filmăm, Dali.
Cum adică nu știm dacă filmăm?
- Vezi și tu! - Jati, scuze. Așteaptă puțin aici.
Cum așa?
- Calmează-te! - Vă las puțin.
- Cum să mă calmez? - Doamnă?
Cum să mă calmez?
- Ai sigur alt plan, nu? - Și acum ce facem?
Haide…
Dali!
Termină!
Mi-ai promis că nu mă vor filma!
E o urgență, Dali! Trebuie să improvizez!
Nu vreau! Unde e băutura mea?
- Unde e? - Uite-o acolo!
Cu grijă, e fierbinte! Poftim, Yuna! Bea prima!
- Haide! Încearcă! - Bea!
- Încearcă. - Arde rău!
Vorbește! Încearcă să bei și să vorbești!
Bea, apoi vorbește! Haide!
- Nu. - Nu se poate!
Doamne! Tu ești Jati? Acel Jati?
- Care? - Vino aici! Prieteni, el e Jati!
- Poftim? Cine e Jati? - Acel Jati!
- Care? - Cum să nu-l știți?
- Cine? Care Jati? - Cine e?
- Nu te ambala! - O clipă!
- Ce? - Înapoi…
- Nu merge. - Înapoi!
Ce s-a întâmplat?
- Cum să nu știți cine e? - Habar n-am.
- Olimpicul la științe. - N-am auzit de el.
Are panouri publicitare peste tot. Ca o vedetă.
- Vedetă? - E și fost copil-vedetă, pe deasupra?
Gata, vino aici!
Și dacă-l punem pe Ibnu în locul Yunei?
- Da. - Perfect.
Nu! Bateți câmpii! Un om al peșterilor arab?
- Facem unul! - Facem!
- Nu se poate… - Bine! Ajunge!
Calmați-vă! Eu sunt producătoare. Eu hotărăsc.
- Bine? - Bine…
O să înveți la noi, nu-i așa?
Se potrivește.
Vrei rolul?
În ce film?
- Rolul de banană? - E slab cu duhul.
Pare că se potrivește.
Și… acțiune!
Tăiați! Clacheta de final!
Clacheta de final…
- E invers! - Așa e bine?
CHESTIE PREISTORICĂ
E invers. Așa trebuie să stea o clachetă.
- Am o livrare. - Nu. E prea mult zgomot.
TJ, vino aici!
- Scena doi, cadrul unu, dubla unu. - Ce e?
Amintiți-vă, sunteți primate! Fiți creativi!
- Mai cu sentiment! - Din nou?
Normal. Firește.
- A fost bine. - Echo!
Ce-i?
Paznicul a zis că Suar și Dali nu pot intra.
- Facem prea multă gălăgie. - Bine.
Vorbiți mai încet, dar explorați mai mult prin mișcare!
Bine? Dubla doi.
Motor. Și acțiune.
OCUPAȚIA JAPONEZĂ
Nu așa, nenea.
Jati! Stai!
Ce faci în creierii nopții?
- Credeam că ai căzut. Ce-i? - Te-ai înecat?
Nu. Vreau să fiu maimuță.
- Primată, adică. - Maimuță sau primată?
Vreau să fiu primată pentru un proiect de la școală.
Proiectul e să fii maimuță? Cum așa?
- Maimuță? - Primată.
E un proiect. Fă-l!
- Nu sta până prea târziu! - Care e tema?
Ți se cere să devii maimuță? Ce- asta?
Se leagănă, așa drăgălaș
Mulțumesc, Jati!
- Că mă ajuți cu aniversarea nepotului. - Suflă!
Am auzit de la tatăl tău că nu te simți prea bine la noua școală.
Poate pentru că a schimbat școala și asta e cam…
Cum să zic? Are un stil mai permisiv. Deci este altfel.
Nu te lăsa, bine? Pentru viitorul tău, să uităm trecutul!
Mulțumim frumos, domnule!
Important e să învingi la olimpiada națională.
Doamne ajută! Jati a fost mereu sârguincios.
Am încredere că poate ieși fruntaș.
Jati! Te aștept la școală. Mă ocup eu de toate.
Vă mulțumesc frumos, domnule!
Mai cântă!
- Cântă cu Jati! La mulți ani! - Cântă din nou!
- Ce ai vrea să bei? - Ai ceva rece?
Da. Ai vrea o cafea? Avem.
Nu mă transfer!
- Sunt fericit la Tunas Merdeka, tată! - În viață nu contează doar fericirea.
Fericirea tinereții e inutilă dacă nu reușești în viață.
- Ai ajuns așa de mult ce te-ai distrat? - Jati!
Scumpule! Ce anume vrei de fapt? Să facă școală sau performanță?
- Păi, ambele. - De ce?
Câștigând la olimpiadă, îl va primi orice liceu.
- Așa e, dar… - Relațiile se fac din liceu.
Buba e că Jati nu le poate alege pe amândouă. Doar pe una.
Tată, promit că merg la orice liceu vrei tu.
Dar lasă-mă în școala asta deocamdată! Vreau să încerc!
Înțelegerea e…
Ai timp până la finalul semestrului. Atâta tot.
- Scumpule… - Pe bune?
Unde pleci? Mănâncă mai întâi!
Scumpule, ajunge!
O să vezi. O școală așa permisivă nu e o provocare suficientă pentru el.
- Stai! - Damar Jati Ilhami! Ce Dumnezeu?
Vezi cum se poartă? Așa e în ultima vreme. Cine l-a învățat să trântească ușa?
Filmarea de ieri, de la muzeu.
E proiectul lui Echo, asistat de Asa.
PROIECT FINAL: „URMELE LUMII NOASTRE”
Ar trebui să te alături celorlalți deocamdată.
Pe cine să aleg?
O să fac cimitire în miniatură aici.
Un loc pentru victimele din '98, Rumoh Geudong, împușcăturile misterioase,
execuțiile din '65 și '66…
Mai sunt multe neelucidate.
- De ce e proiectul tău atât de greu? - Aspir să calc pe urmele lui Munir.
- Cine? - Munir, activistul. Îl știi, nu?
- Da. - Exact. Dar fără să fiu ucisă.
De asta, fii serios și concentrează-te pe proiect!
Te-au exmatriculat de la fosta școală, nu?
Și pe mine, pentru că am repetat de două ori clasa.
Nu citesc.
Dar nu pentru că-s proastă.
Sunt dislexică.
La fosta mea școală, dacă nu citeai, te exmatriculau.
Lucrezi cu mine?
Cred că toată lumea poate desena, mai ales lucruri din viața de zi cu zi.
Hai, desenează-te! Poftim!
Desenează!
Mulțumesc!
Dar vezi și ce proiecte au ceilalți.
Du-te! Mersi, Jati!
Tăiem, Asa!
Sigur le ai cu actoria?
Poți fi prezentă. Mișcă-te la stânga, la dreapta, ține ceva!
Pe tine parcă te trecea căcarea.
Ai putea să faci așa. Ceva de genul… Ceri ajutor.
Mă doare! Ajutor!
Apoi la stânga, la dreapta, te ții. Tot te doare.
- Dar e război. - Oamenii tot așa se nasc și atunci.
Echo, e licența mea artistică! De ce îmi dictezi cum să joc?
Tu ai cerut ajutor, Asa.
Ne ajutăm unul pe celălalt. Și așa ajut eu.
Nu accepți sugestiile altora.
Eu? Tu nu le accepți, Asa!
Știi, eu am mai făcut actorie. Am jucat într-un film.
Cine a fost cel mai bun copil-actor la FFI? Eu!
Echoviano Pranata Lorenzo. Poți să cauți pe net!
- Da, dar asta e bunica mea. - Bunica ta… Oricum ar ieși prost.
Ai zis că poți regiza, așa că filmează tu!
Nu o mai ajut pe Asa.
Fă-o!
Ajut-o tu!
- Echo! - Asa.
- Echo! - Plouă!
Au fost zece secunde?
Da.
Bine.
- Gata? Asta e tot? - Da, e tot.
Opresc filmarea.
Străbunica ta s-a născut în șopron?
Nu știu. Într-un loc întunecat, cel puțin. Era război.
Nu se potrivește cu istoria, Asa.
E ușor să schimbi istoria în Indonezia, Jati.
Familiile noastre nu prea documentează trecutul.
De asta vreau să verific luând interviuri.
Uite!
Am făcut cartonașe cu întrebări, ca să-i fac să povestească.
Pentru prezentare,
înregistrăm răspunsurile rudelor, apoi comparăm rezultatele.
Să fie interesant.
De ce te complici să compari? Relatarea e suficientă, nu?
Relatările trebuie privite cu un ochi critic, Jati.
Amintirile nu spun mereu adevărul. Dar nici istoria nu e neapărat onestă.
Atunci, ce să credem?
De asta toți membrii familiei vor răspunde la fiecare întrebare.
Familia ta, nu?
Evident. A cui altcuiva?
Asa.
Pot să particip la proiectul tău?
Sigur.
Dar fii serios, da?
Promiți?
Promit.
- Ne-am întors! - Scuze!
Bine ați venit!
De ce sunteți uzi leoarcă?
S-a pornit brusc ploaia. Mă pregătesc sus.
Jati! Asa mi-a zis că și tu ai astm.
Nu, doamnă. De fapt, mama are.
Eu am început abia recent să am dificultăți de respirație.
Așa deci! Ai un inhalator?
- Nu. - Să ai mereu unul la tine!
Un atac subit poate fi periculos.
- Aveți dreptate, doamnă. - Din fericire, eu nu am.
Deși tata are astm și el.
Draga mea, tot mergi la tata mâine, nu?
Nu uita să-i duci biscuiți de manioc fermentat. Amintește-i!
- Bine. - Da.
Ca să fim siguri.
Gata.
- Trebuie să le amesteci, mamă. - Jati, poți să editezi tu.
O să citesc întrebarea.
„Îți schimbă identitatea faptul că ai un copil?”
Ce întrebare e asta, Asa? E prea complicată!
Dacă-mi permiteți…
Poate că, după ce ați avut copil, ați început să purtați hijab?
Nu. Jati și Asa, ascultați la mine!
Când îmbătrânim, ne apropiem de finalul vieții.
Inima noastră trebuie să fie împăcată.
Înainte, trăiam viața așa cum era.
Acceptam orice-mi ieșea în cale. Fie ce-o fi, să vină!
Se pare că viața e o călătorie în care cauți ceva.
Dar, per total, cred că…
schimbarea vine din interior, de fapt.
Iată răspunsul.
Poate îmi explici mai bine ce ai simțit când m-am născut?
Cum să spun?
Sigur că s-a schimbat, Asa.
Înainte, nu-mi băteam capul
cu griji pentru una sau alta.
Dar, când te-ai ivit tu… Ei bine…
A început… să-mi pese mai mult de viitor.
- Poftiți, domnule! - Mulțumesc, Jati!
Deci eu… am fost concediat mai demult.
A fost o criză financiară în America, în 2008.
Da… Firma la care lucram a fost afectată.
Dar există întotdeauna o soluție.
Există întotdeauna.
Nu mi-aș fi imaginat
că voi avea o cafenea atât de mare…
- M-am întors. - Bună!
- Ce s-a întâmplat? - Asa are un proiect.
- De ce plângi? - Nu știu, e complicat.
Bietul de tine!
Bună, Asa!
Poftim! Baticuri pentru tine și mama ta.
Mulțumesc, doamnă. Adică „mamă vitregă”.
Să vă fac cunoștință. El e prietenul Asei.
- Bună! Adică sărut-mâna. - Dian.
Jati.
- Ați terminat? - Da.
Da…
Asa, părinții tăi…
- Da. Au divorțat de vreo trei ani. - Îmi pare rău.
Tata se însoară luna viitoare. De asta proiectul trebuie să ne iasă bine.
- Le faci o surpriză la nuntă? - Nu.
Îmi fac portofoliu pentru o bursă. Tata și Dian vor copil imediat după nuntă.
Mama zice că FIV costă mult. M-ar ajuta mult dacă aș obține bursă.
Aș reduce povara părinților.
- La ce oră să vin mâine la tine? - Poftim? De ce să vii?
- Ca să-i filmez pe ai tăi. - Jati, nu?
Nu e de ajuns doar familia ta?
Doi membri înseamnă două familii. Apoi ne comparăm rezultatele.
Pentru eseuri.
Eseuri?
Da. Primim notă pentru eseurile individuale, Jati.
Asa…
- Părinții mei sunt foarte complicați. - Familia ta n-are și alți membri?
Poftim! Nu uita să înregistrezi!
Bine. Să mergem, domnule. Te las!
Nu cred că am aici prea multe fotografii de familie.
Și inundația din Jakarta a distrus albumele.
- Jati, ajută-mă! E grea. - Bine.
Așa! Doamne!
De ce ții toate astea în depozit?
Unde altundeva să le pun?
- Pe perete, la hotel? - Sigur că nu.
- Stai! Câte poze îți trebuie? - Cât de multe se poate.
Ce-i asta, mamă?
Unde or fi restul?
Cred că astea-s toate.
- Nu mai e nimic aici. Asta e tot. - Mamă!
Ăsta-s eu?
- Să văd. - Uite!
Doamne! Jati! Sunt ale tatălui tău. Ce-o să se supere!
- De ce? - N-o să-i placă.
- Stai, mamă! - Ajunge!
Cine e acolo?
- E rudă cu tata? - Da. Ajunge, Jati.
Și aici?
E unchiul Yayan, vărul tatălui tău.
- Haide! Ajunge! Lasă-le! - Vărul? A murit?
Nu. Trăiește! Sau așa cred.
- Mamă, de ce spui asta? Stai! - Gata! Ești mereu prea direct.
- Nu te lași! Închide-o! - Fac o școală bună ca să gândesc critic.
O clipă doar!
- Zi! Ce mai vrei să întrebi? - Cine e?
Unchiul Yayan, vărul tatălui tău.
Știu doar că lucra la casa groazei de pe strada Braga.
N-am mai auzit nimic de el după aceea.
Nici nu l-am mai văzut. S-a certat cu taică-tău.
- Gata! - S-au certat?
Concentrează-te pe ai mei!
- E prea complicat. - Nu pot, mamă.
Am doi părinți. Le-am promis colegilor de proiect.
Jati, te-ai mutat la altă școală ca să scapi de stres.
Acum eu sunt stresată! Pune-o la loc! Ajunge!
- Rezolvă cu prietena ta! - Ce-i?
Cum o cheamă?
- Asa. - Da, cu Asa.
Fă cumva proiectul fără să mă bați la cap. Du-te!
Răscolește peste tot…
„Pace, învățătorule!”
- „Pace.” - Pace!
„Am o întrebare despre fiul meu, Fulan.
Are aproape șaisprezece ani, dar a tot dat de belele recent.
Era ascultător și învăța bine.
- Acum nu ascultă și a fost exmatriculat.” - Doamne!
„E căpos și obraznic.
De asta un copil e o încercare?” Trimite-l la internat în Garut!
- Te ascultăm, învățătorule! - Bine. Iată ce am eu de spus.
Atâta timp cât creștem un prunc,
e cert că va greși, ca orice om.
Dacă părinții nu-l pot educa și călăuzi,
copilul le-ar putea deveni chiar vrăjmaș.
Trebuie să înțelegem: Coranul dă două roluri copilului.
Primul.
Să mângâie sufletul părinților.
Al doilea.
- Să înfrumusețeze lumea. - Slăvit fie Cerul!
Ambele ne vor face fericiți. Adevărat?
- Adevărat. - Adevărat.
Un copil nu e menit să fie o încercare,
un dușman sau o nenorocire.
Oricine poate aduce pacoste,
dar oricine
poate aduce și fericire.
Cum erai în copilărie, tată?
Dar bunicul și bunica? Cum erau pe vremea aia?
Tu erai o bucurie sau o pacoste, tată?
Ar fi mult de povestit.
Mai avem destul de mers, tată.
Nu e de ajuns. Povestea e foarte lungă.
Tată! Ține umbrela!
Doar puțin.
- Ce faci? - Bun. La țanc, tată!
- Ce-i? - Îți filmez povestea. Spune!
- Ce poveste? - Ce vorbeam noi adineauri.
Am temă să înregistrez, tată.
Tată! Haide! Se înregistrează.
- Pentru proiect. - Ce ar trebui să zic?
Te rog! Doar povestește-mi, tată! Despre…
- Vărul tău. Cel care… - A murit.
De ce să vorbim despre trecut? Concentrează-te pe viitor!
Unde vrei să-ți continui studiile? Ce fel de serviciu ai dori?
- Lasă trecutul! - Proiectul are ca temă istoria, tată.
Atunci schimbă tema!
Nu pot. Nu ești stăpân pe școală! Ce spui?
- Mai târziu, bine? - Tată!
- Mai târziu. - Puțin!
Plouă și tu mă bați la cap cu înregistrarea ta.
- Hai acasă! Mama ta așteaptă. - De ce faci așa? Tată!
- Gata. Mai târziu! - Vrei să pic din cauza ta?
Mai târziu!
- Tată! - Plouă, Jati!
SOLUȚIONAREA PROBLEMELOR
Tăiem, Asa!
Tăiem… Poți să joci cu mai multă emoție, Asa?
Sal!
De încercare!
- Firda! - Ce vrei, Echo?
Firda!
Ce e, Echo?
- Bunicul tău este? - La locul obișnuit.
- Zău? - Da.
Sigur?
- Echo, sigur avem voie? - Da, Jati. Ai încredere în mine, bine?
- Firda, suntem pe aproape? - Da. E chiar acolo.
- Bună, bunicule! - Bună!
- Te caută cineva. - Așa deci! Poftiți!
Bine.
- Bunicule! - Da.
Cineva are nevoie de ajutorul tău.
- Da. - Sunt Echo.
- El cine e? - Jati.
Ce-ați pățit?
Jati, du-te lângă el! Du-te!
Îmi permiteți, domnule?
Asta e! O producție a-ntâia!
Sper că ne permiteți.
M-am afundat în pădure și am alunecat.
M-am rostogolit și am ajuns într-o peșteră.
Era beznă, mă dureau toate cele. Îmi vâjâia capul.
Eram convins că s-a zis cu mine.
Deodată, am auzit un sunet. Așa…
SALA DE STUDIU KI HADJAR DEWANTARA
- Chiar e bunicul tău? - De ce aș minți?
Văd asemănarea.
Dar…
Le înflorește.
Mai știu eu pe cineva…
- Echo! - Asa…
- Echo. - Asa.
Echo, Asa, terminați!
Nu-mi plac prietenii care mint.
- Mai ales când e vorba de tema mea. - Asa.
Asa, îmi pare rău!
Proiectul școlar.
Exagerezi, Asa. Chiar nu vrei să-l ierți?
- Există un verset despre iertare, nu? - Da, în Al-Hujurat.
- Versetul… - Scuze!
- Nu începeți cu versete și porunci! - Păi…
- Dezamăgirea mea nu contează? - Tu ai început, Asa.
- Terminați… - De ce eu?
O înțeleg pe Asa.
Când nu mi se arată empatie.
Înțelegere.
Asa, mă retrag din proiectul ăsta.
Îl înțeleg pe Jati.
N-am nimic cu tine, Asa.
Dar, sincer, poate fi stresant să lucrezi cu tine.
Tinzi să fii cam agasantă, Asa.
Îmi pare foarte rău, Asa. Dar, adesea, nu-ți asculți prietenii.
- Ți-am făcut pe plac mai mult de frică. - Terminați!
Nu e vina Asei. Ci a mea.
Protestați dacă vreți, dar nu așa!
Asa a explicat de ce trebuie să ia proiectul în serios.
Bine.
Vă cer scuze…
tuturor.
Ceea ce ați făcut adineauri îi place mult lui Allah.
Jati, haide! Citește versetul zece din Al-Hujurat!
Luați aminte.
Luați bine aminte cu toții, da?
În numele lui Allah.
„Cu adevărat, dreptcredincioșii sunt frați.
Deci împăcați-i pe frații voștri și fiți cu frică de Allah.
Poate că veți afla îndurare!”
Bunicul a fost judecător.
Cel mai cinstit.
- Da, cinstit. - Din Java.
Toată Java.
Din toată Java, Asa.
Într-atât, încât cariera lui a ajuns într-un impas.
Serios? Chiar vrei să-i iei interviu bunicului?
Își mai amintește doar lucrurile importante.
- Mai bine mă intervievezi pe mine! - Fii pe pace. Întrebările sunt simple.
- Sărut-mâna! - Bună!
- E prietenul meu, Jati. - Puteți să stați aici.
- Eu merg la adunare. Întârzii. - Bine.
E adunarea religioasă. Ne vedem mai târziu. Pa!
La revedere!
- Pa! - Pa!
Întrebările sunt ușoare.
Faptul că m-am născut eu te-a schimbat cumva, bunicule?
Uite… De pildă,
ce ai simțit când m-am născut?
Nu am simțit nimic.
Dacă îmi permiteți…
Poate că întrebarea este…
Când fiica dv. a născut-o pe Asa,
ce ați simțit ținând bebelușul în brațe?
Eram foarte fericit ținând-o în brațe pe Asa întâia oară.
Eram recunoscător.
Dar…
Nu fiica mea a născut-o pe Asa. A fost un copil găsit.
- Ce? - Ce?
Pe atunci…
eram martor expert într-un proces.
În dreapta tribunalului din sudul Jakartei
era o stație de taxiuri Bajaj.
Voiam să ajung acasă, dar toată lumea era foarte agitată.
O fetiță fusese abandonată de mama ei într-un Bajaj.
Avea obrazul rănit. Se zgâriase în interiorul mașinii.
Vezi? Cicatricea de pe obraz.
Părinții mi-au zis că am căzut când învățam să merg.
Cum au fost consecvenți în minciună,
dar nu și în sinceritatea față de mine?
Nu-mi pasă al cui copil sunt, Jati.
Sunt aceeași.
Nu-mi plac mincinoșii.
Chiar dacă sunt părinții tăi?
Mai ales dacă-s părinții mei.
De cum am văzut copilul ăla, am presimțit că va fi o pacoste.
În plus, e răsfățat.
I-a cerut apă plată mamei lui la micul-dejun, de a trebuit să-i aducă.
Tată! Fii serios!
- Înregistrezi? - Așa trebuie, tată.
Ajunge! Lasă camera și ajută-mă! Ridică salteaua, să găsim telefonul!
E important. Vino aici!
Primul verset din Iqra. Citește-l, tată!
- În loc să cauți telefonul oaspetelui. - Mereu mi-o întorci, mai nou!
Tema asta e și ca să facem cum ne-am înțeles, nu?
- E acolo? - Nu.
- Vorbește cu maică-ta pentru așa ceva. - Familia a început cu voi doi.
Ce vrei? Să vorbim despre ce-a fost? Să povestim despre greutăți?
Bine, tată. Unu, doi, trei.
Ei bine, lupt pentru tine… De asta mă zbat atât.
Cu salteaua?
- Nu cu salteaua. Cu hotelul. - Nici nu-i al tău, tată.
Da, știu că nu-i al meu.
Crezi că-mi place viața de aici?
De ce să-mi calc pe mândrie?
Locuim aici ca să fii aproape de școala aia bună.
Ca să dormi confortabil.
Contează doar să nu suferi de arșiță și de ploaie. Găsește-l!
Asta ți-e datoria de părinte.
Jati!
Nu toți părinții își fac datoria față de copii.
Sunt părinți care își maltratează copiii.
Care fac favoritisme. Cărora nu le pasă deloc de copii.
Gata! Ajută-mă să găsesc telefonul! E important.
Lasă asta! Haide! Uită-te sub pat, caută peste tot!
Viața e o încercare, dragul meu. Mai ales când vine vorba de familie.
- Dumnezeu hotărăște. - Știu.
De ce trebuie să fie totul o încercare?
- Nu poate fi viața liniștită? - Jati, așa își arată Dumnezeu iubirea.
- Bine? - Doar dv. ați spune asta.
Jati.
Când predau educație fizică, devine obositor, nu?
Care crezi că e scopul?
Să rămânem sănătoși.
Dacă un profesor vrea ca elevii lui să fie sănătoși, să învețe,
înseamnă că îi pasă sau nu de ei?
Jati, când înfrunți probleme…
Spune-mi, cui îi ceri ajutorul?
Doamne!
Nu știu pentru ce să mă rog.
Am probleme cu carul!
Pe prima…
sigur o știi.
Tata e foarte enervant.
Dar, dacă pot avea priorități,
ajut-o pe Asa mai întâi, te rog!
Dragul meu, nu mă duce cu zăhărelul!
- Atacă! - Nu veni aici! Mi-e frică!
- Acolo e! - Ai grijă!
În ghiveci.
- Tată, mamă! - Jati! Încet!
- E o viespe. - Nu e viespe, e albină.
- Viespile vânează albinele. - De unde știi asta, tată?
Știu multe, doar că n-ai vrut niciodată să mă asculți.
Mereu vă certați!
- Unde e? - Unde?
- Tată, aici! - Unde? Ajută-mă! Omoar-o!
- Stai! Acum? - Arde-o cu asta!
Stai! Ia ghiveciul…
- Ia-l… - Ușurel…
- Stați așa… Poftim, mamă! - Încet!
- Hai! Unu, doi, trei… - Hai!
Uite-o! A luat-o încolo! Acolo e!
Unde e, dragă?
- Tată! - Unde?
- A intrat acolo.
- Tată! Hai! - Dă-i!
După ea! Unde e?
- Unde? - A intrat aici.
- Ce face cutia asta aici? - Căutam ieri borcane și farfurii.
- Pune-o la loc! Unde? - Tată! Acolo!
- Unde? - Unde e?
- Era acolo adineauri. - Ieși! Poate a trecut printr-o gaură.
- Hai aici, scumpule! - E acolo?
Aici!
Dragul meu, aici!
- Tată! Aici. - Unde?
- Acolo! O vezi? - Unde e?
- E acolo. - Unde, Jati? Haide! Trebuie s-o prindem.
- Să nu ajungă la oaspeți. Unde e? - În spate.
- Unde? - Poate în spatele cutiei.
- Jati, unde te duci? - Stai, mă uit afară, tată!
Unde e?
- Nu e acolo, dragule. - Ce?
Bine, vino aici!
Bună! Vai, ce tare! Mă simt ca o vedetă.
- Draga mea! Ce frumoasă ești! - Mă lingușești.
- Ai uitat că și tu ai fost filmată? - Nimic nou.
Bunico, bunicule! De ce taci, frumosule? Te-a certat Asa?
Scumpo, zâmbește!
- Încet. - Zâmbește!
Tată, dă-mi camera!
Există ceva…
ce v-ați fi dorit să știți despre familia voastră când erați tineri?
Dragă, amestecă întâi cărțile!
- Așa e. - Răspunde, mamă!
- Răspunde! Fă-o. - Care era întrebarea?
- Răspund eu. - Dian.
Te rog, continuă!
Aș fi vrut să-mi fi spus că sunt alergică la creveți.
Am mâncat fructe de mare mai deunăzi și mi s-au umflat ochii.
- Tot restaurantul se holba. - Vai!
Și mâncărimea…
- E alergică? - De nu se poate, mamă.
Eu am aflat că familia străbunicului făcea de generații întregi comerț.
N-aveam de ce să mă tem să mă lansez în afaceri.
Așa e. Ai dreptate.
- Da. - Atunci…
E ceva… ce trebuia să fi știut din copilărie?
Ce?
Bunicule…
Ce trebuia să fi știut din copilărie?
Asa, termină! Ajunge. Haide, Asa, oprește-te!
- Jati, las-o! - Ajunge!
- Jati! - Jati? Jati!
Asa. Nu… Asa, trebuie să…
- Ajunge. Lasă-mă! - Jati. Gata!
În dreapta…
- Ce e asta? - …tribunalului din sudul…
- Lasă-mă! - …Jakartei…
- E înregistrarea bunicului? - Nu aud ce spune.
E înregistrarea de când ți-am spus că ai fost găsită.
O fetiță fusese abandonată…
- …de mama ei… - Tată!
Parcă nu trebuia să-i spunem încă.
- Avea obrazul rănit. - Doamne!
…în interiorul mașinii.
- Asa… - De ce nu mi-ați spus că sunt adoptată?
De ce m-ați mințit cu toții?
- Dragă… - Asa…
Nu… Asa, ascultă-mă! Asa…
Las-o. Se va înfuria și mai tare.
Ce ne facem? Andrew?
- Asa, cât de departe vrei să fugi? - Nu te-a pus nimeni să mă urmărești.
Nu vreau să creadă părinții tăi că nu-mi pasă.
Mă urmărești că așa vrei tu?
Respiră, Asa!
Respiră!
Hai!
Încet. Respiră!
Asa.
Nu orice familie ar minți de bunăvoie
ca să-și facă copilul să se simtă acceptat.
Dar familia mea adevărată?
La ce e bună o familie adevărată?
Tatăl meu.
Tatăl meu biologic.
Îmi vede mai ales defectele.
Nu e plăcut.
Mă trezesc dimineața simțindu-mă ca un neisprăvit.
Eu mă trezesc dimineața amintindu-mi că am fost abandonată.
Dar e limpede.
Ai tăi te iubesc.
Nu știu
dacă chiar mă iubesc
sau doar mă compătimesc.
Jati, de ce m-am născut?
Scumpo.
Draga mea.
Îmi pare rău, scumpo!
E vina mea, nu a bunicului.
Nu a bunicii.
Nici a mamei tale.
Mama ta a insistat să-ți spun.
Nu eram pregătit, draga mea, să afli încă.
Tată, sunt o piază rea?
- Tu și mama ați divorțat. - Nu, nu e așa, Asa.
Mama nu poate avea un copil pentru că m-a adoptat pe mine?
Nu spune asta!
Vino aici, draga mea! Ascultă!
Tu…
nu ești o piază rea, scumpo!
Ești o binecuvântare.
Ești o binecuvântare pentru mine, tata, bunica, bunicul.
Ne-ai ținut împreună până acum.
Hai aici!
Vino, draga mea! Haide!
Iartă-mă!
Ești totul pentru mine.
Și pentru mine.
Pentru bunica.
Pentru bunicul.
Pentru toți, draga mea.
În afară de părinții mei biologici, nu?
- De ce au fost așa de nemiloși? - Draga mea!
Gata, scumpo!
Ne ai pe noi.
Ne ai pe mine și pe tatăl tău.
O ai pe bunica.
Îl ai pe bunicul.
După mine, merită să lupți pentru adevăr, Jati.
Haide să-i vedem! Nu ești curios, Jati?
Vin și eu.
- Dar… - Să mergem, Jati!
Vezi? Am avut dreptate. Toți te vor susține, Jati.
Poftim!
Bun-venit, copii! Aș vrea să vă spun câteva lucruri.
Regulile de la Casa Groazei Braga sunt afișate pe ușă,
în capăt și în stânga vizitatorilor.
- Hai, Jati! - Bine, oameni buni!
- Să mergem! - Să mergem!
Ușa atracției e deschisă. Atenție! Nu vă înghesuiți!
- Urcați cu grijă! Atenție! - Să ne pregătim!
Aveți grijă!
…casa groazei se închide iar în cinci minute.
Nu-i nimic. Am venit împreună, nu?
Poftim! L-am luat din dulăpiorul mamei. Folosește-l! Apeși de două ori.
Vrei să ieși? Ți-e bine?
Asa, mai bine ies cu el.
Să mergem! Ai grijă!
- Scuze! - TJ!
Jati, știi că îmi place știința. Lasă-mă să merg cu ei!
- Ibnu! - Ibnu!
- Eu! - Eu!
Dali, ai aproape 17 ani. Ar trebui să mergi cu ei.
Ai grijă de mine, da?
- Echo. - Asa.
- Echo. - Asa…
Adevărata atracție de pe strada Braga! Nu uitați, fantomele sunt tot oameni.
- Nu le atingeți și nu le răniți! - Nu mă lăsați în urmă!
Bine, Dali.
- Asa, mă auzi? - Te aud.
Fată!
Haideți!
- Jati, ți-e bine? - Da.
- Pe mine nu mă întrebi? - Ce se aude?
Bună!
Ce se aude iarăși?
Echo, haide!
- Ajunge, Asa! Sunt obosit. - Jati!
Folosește iar inhalatorul!
- Unde e? - Respiră!
- Să respir… Inhalatorul! - Asa!
- Trage aer în piept! - Fantomă!
- Inhalatorul! - Calmează-te!
Strigați-l pe domnul Yayan!
- Domnule Yayan! - Domnule Yayan!
Unde e inhalatorul?
Domnule Yayan!
Ce e?
Eu sunt Yayan! Yayan e aici!
- E vorba de Jati. - Jati?
Jati! Jati, trezește-te!
- Jati! - Ce facem?
Duceți-l la spital!
Jati!
Slavă Domnului!
- Slavă Domnului! - Slavă Domnului!
Jati.
Jati, folosește inhalatorul!
De ce n-a plecat încă?
- Vă mulțumesc! - Pentru puțin.
- Ne întoarcem la muncă. - Sigur. Scuze de deranj.
- La revedere! - La revedere! Mulțumesc!
Jati!
Sunt unchiul tău, Yayan.
- Unchiul meu? - Ți-e așa de rău?
Cât despre tine, proiectul ăsta școlar e de groază.
- Echo! - Cum s-a întâmplat?
Scuze, unchiule! Voiam să întreb
despre fratele biologic al tatei, care a murit.
Doamne!
Nu e fratele mai mic al tatălui tău.
E fratele mai mare. Unchiul tău.
E încă în putere, sănătos. Tatăl tău te-a dus vreodată în orașul lui?
- Nu. - Mare păcat!
- Tata nu vorbește despre familia lui. - Serios?
De ce o fi ajuns așa?
Bun-venit la Casa groazei Braga!
Înainte să începem, vrem să vă spunem câteva lucruri.
Da.
- Gata, domnule. - Sunteți gata? Să purcedem!
CASA GROAZEI BRAGA
- Albina va găsi drumul spre casă? - Albinele nu se întorc singure.
Te duci la unchiul tău?
Mi-e frică, Asa.
Auzi? Dacă ți-e frică, de ce ai bătut atâta drum până aici?
Domnule!
- E domnul Geni pe aici? - Domnul Geni e plecat acum.
- Scuze! - Poftiți!
Domnule, e domnul Geni aici?
- Da. - Acolo jos?
Da, acolo. Veniți cu mine!
- Asta e casa. În dreapta. - Bine. Am înțeles.
- Mersi! - Da.
- Mulțumesc. - Sigur.
- Cine ești? - Vărul tău mai mare.
Vărul?
Vărul meu?
- Vărul meu. - Sunt vărul tău.
- Meranti! - Avem musafiri!
Avem oaspeți.
Unchiule!
Unchi?
Eu sunt.
Jati.
Jati?
Doamne!
- Hai aici! - Doamne!
Cum a fost?
Eu și tatăl tău visam să avem o stupină ca asta.
Vino să stai cu Ayu!
Privește!
Dar…
soarta avea alte planuri.
Așa că am ajuns să o gestionez singur.
Dacă erați așa apropiați,
de ce se poartă tata ca și cum n-ai exista?
Minte în legătură cu asta.
Ei bine…
Pentru că l-am dezamăgit foarte tare.
Când eram tânăr, îmi petreceam timpul bându-mi mințile.
Eram o ruină de om!
Mai bine muream.
Eram oricum pe jumătate mort.
Dacă a fost doar atât,
de ce i-a venit atât de greu să-mi spună, unchiule?
Nu mai filma!
Tatăl tău s-a înfuriat când am lăsat-o gravidă pe vecină.
Era epuizat din cauza mea și a bunicului.
Se temea că va trebui să ne ducă pe toți în cârcă.
Tocmai se căsătorise pe atunci.
Își dorea propria lui familie fericită.
Voia să te facă fericit, Jati.
Sau e doar egoist, unchiule.
Jati!
Tatăl tău nu e un om rău.
Poate că, dacă nu pleca, nu învățam ce e responsabilitatea.
Fetița mea, Meranti, are sindromul Down.
De la naștere, fața ei era mai aparte.
Dar, din prima clipă în care am ținut-o în brațe,
m-am îndrăgostit de viață.
Încet, am început să înțeleg
ce înseamnă să cultivi, să crești…
și să faci pace cu viața.
Ia cutia aia!
Aia de acolo. Hai, ia-o!
Deschide-o!
Sunt rugăciunile bunicului.
Pentru toată familia ta.
Bunicul tău era tâmplar.
Credea că destinul unui copil e ca lemnul.
Poate fi sculptat.
Bunicul spunea că primul său nepot trebuie să se numească Damar.
Tatăl tău a refuzat.
Primul său copil trebuia să se numească Jati.
Hai, uită-te înăuntru!
Tatăl bunicului… Ce era el? Străbunicul tău, nu?
Când era de vârsta ta, a fost răpit de japonezi.
L-au pus la muncă silnică, să sape peșteri în Tahura.
Când s-a întors în satul lui, n-a mai găsit rude în viață.
Nu e ușor să ai un tată mânios pe viață.
Străbunicul tău era un om aspru, dar bunicul tău era și mai și.
Deci tata e mânios pe viața lui?
Te-a lovit vreodată?
Bunicul v-a lovit vreodată pe tine și pe tata?
- Prostule! - Ai milă, tată!
Plod nerecunoscător! Cine te-a învățat să te porți așa?
Folosește-ți creierul! Prostule! Ești o rușine!
Mișcă-te mai repede! Prostule! Ascultă-mă! Mișcă-te mai repede!
Mișcă-te mai repede!
Jati!
Prostule!
- Pe cine ai adus, boule? - Mă-ta ți-a dat minte!
Cine te-a învățat să te porți așa?
Nu ești în stare nici de atât? Cine te-a învățat?
Folosește-ți creierul! Prostule!
Engkos, când vii acasă?
- Mă duc acasă. - Sigur, du-te.
Ești singur? Nu ți-ai adus fiul?
În numele lui Dumnezeu…
Te rog, bea mai întâi!
Bea!
Bea-o!
Nu. Mulțumesc.
- Apa asta e sfințită. Bea! - Nu.
- E bună, bea! - Nu!
Calmează-te! Să încercăm a doua metodă.
- Da, încercați. - Bine.
Scuzați-mă!
Ce se întâmplă?
Scuzați-mă. O clipă.
- Fă-o! - Lasă-mă!
- Hai!
- Doamne! Dragul meu! - Doamne!
Domnul fie lăudat.
- Dă-te! Doamne… - Gata?
Da. Nu e rău.
- E destul. - Nu e nevoie de toată apa?
Nu. Ajunge atât pentru exorcism.
Ce? Exorcism?
Iubitule, nu funcționează așa!
Ar trebui să spui rugăciuni, să te rogi pentru cineva!
Nu să scuipi pe el!
- Tată! Nu sunt posedat! - Nu vă răstiți! Cerem ajutor.
Fiul dumitale nu e posedat, dar a fost atins de un duh rău.
Un djinn vierme. Poate pentru că doarme la rugăciunea Asr?
De aceea se zvârcolește adesea pe podea, nu?
Nu e vorba de niciun duh.
- Nu, atunci… - Nu e vorba de niciun duh!
Nu-i niciun duh. Ați văzut prea multe filme de groază.
Atunci… se zbătea așa pe podea, nu?
- Ce? Făceam pe maimuța! - Vezi? Vrea să fie maimuță, nu vierme!
Un copil vrea să fie maimuță? Și asta e ciudat!
- Jati! Nu am terminat! Jati! - Doamne!
Iubitule, sigur nu e așa.
- O clipă! - Sigur.
Jati!
Ce se întâmplă de fapt, domnule?
Jati!
Nu. Copilul meu e bine. Nu e adevărat.
- Nu. - Dacă vrei să spargi uși,
- …fă-o la tine acasă! - Afară!
Ești din ce în ce mai obraznic!
Cine m-a făcut așa?
Cine e de vină?
Nu știi…
sau nu vrei să răspunzi?
Tu…
ȘI ACEIA CARE ZIC: „DOAMNE, DĂ-NE…”
Hai să ne rugăm!
Sunteți sigur de asta, domnule?
Da, sunt.
M-am gândit bine și decizia mea e definitivă.
Cred că Jati ar trebui să dea testul azi…
Nu vreau să fie pe viitor o povară pentru familia noastră.
Domnule!
Dacă îmi permiteți…
Cred că Jati e destul de mare
ca să fie ascultat.
Așa e.
Cu tot respectul.
Ce tare!
Nu cred că Jati e destul de mare încât să fie eliberat, descătușat,
sau cum îi place școlii ăsteia să spună.
Așa că îmi asum întreaga responsabilitate pentru Jati, domnule, doamnă.
Părinții cui sunteți?
- Ai lui Jati. - Iată-l!
Pare foarte fericit aici, nu-i așa?
Nu-mi pasă unde merg la școală.
Lăsați-mă doar să-mi termin tema mai întâi.
…când ne gândim la victimele anonime ale acestei nedreptăți istorice.
De aceea am creat asta pentru victimele din 1998…
Bună dimineața tuturor!
Mulțumim că ați venit și că sprijiniți prezentările școlii Tunas Merdeka.
Următoarea și ultima prezentare
va fi susținută de Asa și Jati.
- Mulțumesc. Poftiți! - Dragul meu!
Suntem aici ca să vă purtăm pe toți într-o călătorie în trecut.
Mai exact, în preistorie.
Conceptul nostru s-a schimbat.
Creaserăm inițial un joc de cartonașe cu întrebări pentru rude.
Dar parcursul nostru a dovedit
că istoria vieții
e mai mult decât un joc.
Viața nu este doar victorii și înfrângeri.
Istoria unei națiuni poate fi rescrisă de învingători.
Putem fi siliți să uităm…
dar istoria noastră personală
așteaptă să fie recunoscută.
Urmați-mă!
După voi!
Proiectul acesta presupune să înfruntăm trecutul familiei noastre.
Începând cu familia pe care o cunoaștem…
sau pe care nu o știm încă.
Jati.
Asa, nu pot face asta.
Îmi pare rău, nu pot continua.
- Jati! - Jati!
Îmi pare rău, mă retrag din proiect.
- E important pentru tine. - Deja…
Îmi pare rău, Asa. Scuze.
- Jati! - Jati.
- Jati! - Ce-i asta? La loc comanda?
- Hai acasă! - De ce pleci?
- Bun-venit tuturor! Sunt din preistorie. - Ce tare!
- Ce-i asta? - E Echo.
- N-ai auzit? - Calmează-te!
- Ce să aud? E nădușeală înăuntru. - Ce faci?
Jaya.
- Ești Yayan? - Da.
- Ce soi de temă e asta? Spune! - Copiii sunt copii.
Când ai venit?
- Damar Jati Ilhami! Ce-i cu tine? - Jati!
Ajunge, mamă! Sunt epuizat. Încerc să ajut!
- Dar nu încuind ușa, Jati! - Jati! Vino aici, băiatule!
- Ce facem? Dragă! Yayan, strigă-l! - Răsturnare de situație!
- Tare! - Sparge-o!
Ești grozav, Jati!
- Jaya! - Subversiv.
- Doamne! - Doamne, cheia!
- Unde e cheia? - Să căutăm toți cheia!
- Jati a sărit calul. - Stai jos mai întâi!
Respiră…
- Scumpule! - Nu e aici. Am căutat peste tot.
Încearcă pe aici!
Am văzut-o acolo.
Unde e cheia?
Așteaptă, scumpule!
Pentru mine… poate că da.
Ca aspect, port un batic.
Asta sigur schimbă lucrurile, Jati. Arăt diferit, cu siguranță.
Așa e.
Dar, per total, cred că…
Schimbarea vine din interior, de fapt.
- Trebuie să înregistrez, tată! - Ajunge! Lasă camera și ajută-mă!
Ridică salteaua, să găsim telefonul! E important. Vino aici!
Geni?
Haide!
Ai venit pentru Jati sau pentru mine?
Jati mă căuta. Nu invers.
Nu se poate. Hai, spune-mi! Nu trebuie să minți.
Ce se întâmplă?
Poate că tu l-ai mințit pe Jati.
Cu ce l-am mințit pe Jati?
Geni, îmi pare rău.
Vezi cu ochii tăi. Familia mea o duce bine.
Îți cer doar să nu ne deranjezi, să nu strici lucrurile. Atât. Bine?
Cine încearcă să strice lucrurile, Jaya?
Tu ai fost cel care a plecat. Jati a fost cel care a venit.
Am plecat ca să-mi protejez copilul.
Nu vreau să ajungă ca tine sau ca tata. Nici în ruptul capului.
Jaya.
Când tata era bolnav, pe patul de moarte,
de cine a întrebat?
De tine.
- Întreba de mine? Sau de banii mei? - Nu spune asta, te rog!
N-am bani.
- Ce am e pentru familia mea. - Doamne! Nu e vorba de bani.
- Jur, nu e vorba de bani. - Nu.
Jaya, și noi avem bani.
Din apicultură.
Visul nostru. L-am împlinit. Deci nu e vorba de bani, îți jur.
Sunt părinți care își maltratează copiii.
Care fac favoritisme. Cărora nu…
Am văzut cu ochii mei.
Tata se schimbase.
Scria rugăciuni în fiecare zi pentru tine.
Le scria pe hârtie și le ținea într-o cutie.
S-a schimbat. Era altfel. Devenise un om bun.
- Asta ai văzut? - Da.
- Cu ochii tăi? - Da.
Cum m-a tratat în tot acest timp ai văzut?
Asta ai văzut?
Ai văzut că eram mereu bătut.
De când eram mic, tata mă snopea în bătaie.
Am jurat de mic să nu ajung ca tata.
Vreau să fiu cel mai bun tată pentru Jati.
Nu sunt ca tata!
Jaya.
Și pe mine mă bătea.
Ca pe tine.
Și eu am suferit.
Am fost și eu o victimă.
Aveam nevoie de ajutor, de tine.
Când ai plecat de acasă…
s-a născut fetița mea, Meranti.
Nici n-ai știut, nu?
Eram pregătit să accept că Meranti nu are unchi,
nici verișori.
E vina mea? Dai vina pe mine?
Mă învinovățești că ai fost bătut? Tata te bătea, nu eu.
Dar pe mine m-ați bătut tu și tata!
- Acum îmi scoți ochii… - Ajunge!
Toată lumea s-a schimbat.
Toți au făcut pace. Doar tu nu. N-ai obosit?
- Eu da. - Am fost mereu împăcat.
Știi cine mi-a distrus pacea? Tu și tata. Mi-ați nenorocit viața!
Ați nenorocit-o. Și acum vii aici și spui așa ceva?
Nu vezi cum mă tratai? Ești un ipocrit.
- Sunt un ipocrit? - Ești!
De ce, mă rog?
Nu-ți amintești cum mă băteai? Sau erai prea beat?
Bețivul a uitat cum mă bătea?
Pentru mine, vei fi mereu un ipocrit. Un ipocrit!
Ți-am spus deja totul.
Jaya, ce a fost a fost. Toți s-au schimbat.
Ajunge, Jaya. Sunt obosit.
- Oricum… - Nu te-ai schimbat.
Nu-i nevoie. Nu-ți răci gura de pomană! Aud un singur lucru.
Ipocrizie. Atât. Destul!
Atunci, hai!
Spune-mi ce vrei.
- Ce vrei tu? Spune! - Vrei să mă lovești?
- Lovește-mă! - Să devin ca tine? Ca tata?
Niciodată!
N-am lovit pe nimeni fără motiv. N-am pus mâna pe Jati niciodată.
Sunt ca tata? Nu. Sunt altfel!
Deci ce vrei?
- Lovește-mă! - Să te lovesc?
- Hai! - De câte ori?
De ce? Ca să te doară? Nu.
Când mă loveați tu și tata, nu doar durea. Mi-ați distrus viața! Ați distrus-o!
Poți să-mi dai viața înapoi? Nu poți!
Poți să fii fratele bun de care aveam nevoie atunci? Nu poți!
- Nici tu. - Ce?
Spune! Eu am tăcut mereu!
Chiar și când eram bătut! Am plâns singur! Ce vrei?
Vin din senin și mă iei așa? Ești un ipocrit!
Viața mea a fost distrusă! Distrusă!
- Cine e de vină? - Calmează-te!
Ce se întâmplă?
Dragule, termină! Și tu, Geni!
Cât timp o să vă mai certați așa?
Sunt obosită, știți? Ani de zile am ținut totul în mine!
M-am săturat să-l mint pe Jati.
Asta e relație între frați? Zău?
Frații se ajută, își poartă de grijă, nu se distrug între ei!
Calmează-te! Și tu, Geni!
- Cine e? - Dumnezeule…
Iubitule!
Jati are nevoie de unchiul lui.
Și Meranti are nevoie de unchiul ei, de noi!
Găsiți o cale de împăcare, vă rog! Eu nu mai știu cum.
Nu vezi, dragul meu?
Mai devreme sau mai târziu, Jati îți va călca pe urme.
Mă tem de asta.
Sunt tare speriată că Jati ne va părăsi, cum ți-ai părăsit tu tatăl.
Asta vrei să se întâmple, dragule?
- Asa. - Asa!
Dragă!
Scumpo!
Lasă-l pe Jati să se odihnească!
Mulțumesc, Asa.
Că ești mereu lângă mine.
Păi… De asta sunt prietenii.
De asta sunt prietenii.
Mulțumesc!
Mulțumesc din suflet că l-ați adus pe Jati acasă!
Se mai întâmplă când ești adolescent.
- E bine că Jati s-a întors la părinți. - Asa.
Așa e.
Mulțumesc.
Tu le-ai mulțumit?
Unchiule!
- Meranti! - Pește!
Vrei să te joci cu peștii?
Bună, Geni! Hai înăuntru!
Le dai prea mult. Hrănește-i pe cei de deasupra, Meranti!
Încearcă cu cei de sus!
De deasupra.
Hai, încearcă încet!
E ud. Încet.
Vrei să te așezi? Aici.
Vino aici!
- Unde? - Aici. Uite peștele! Hai! A plecat…
Îmi pare rău.
Am apărut brusc în viața ta.
Dar nu ești ca tata.
Nici Jati nu e ca noi.
- Îl aduci? - Da.
Lasă-mă să-l iau eu!
- Geni! - Da?
Drum bun, Geni!
RUGAȚI-VĂ PENTRU VICTORIA FIULUI MEU
Fă proba!
Încă o dată.
Jati.
Ce i-ai spus unchiului Geni de l-ai convins să vină aici?
Nu-i nimic. Spune-mi.
Eu…
Vreau ca tu și unchiul să vă împăcați.
Dacă vă împăcați,
Allah sigur te va iubi.
Dacă Allah te iubește…
vei avea sigur pace în suflet.
Poate atunci vei accepta totul mulțumit.
Și după aceea…
poate că mă vei iubi așa cum sunt.
Nu vreau să simt că, dacă eșuez,
dacă pierd,
sau greșesc…
trebuie să mă tem să vin acasă.
Vreau doar să fiu mereu băiatul tău, tată.
Promit că nu mai trântesc ușile.
Promit.
Îmi pare rău, Jati. Îmi pare rău.
Foarte rău.
Haide, mai fă o probă cu ușa!
Încă o dată.
Poftiți! Puneți-vă măștile!
Încearcă! Deschid stupul.
- Jati, pune capacul pe jos! - Jos.
Jaya, ia asta, te rog!
Să nu-ți fie frică!
Albinele sunt creaturi bune, Jati. Gata? Doamne ajută!
Uitați-vă aici! Vedeți?
Stratul de deasupra arată că mierea e gata de recoltat.
- Ăsta? - Da, ăla.
Duceți-vă! Faceți miere mai cu spor!
Vedeți? Trebuie să vorbim cu albinele…
ÎNAINTE SĂ DEVIN EU ÎNSUMI
Subtitrarea: Irina Para