Downloaded from YTS.BZ
Official YIFY movies site: YTS.BZ
Sänk den. Ja, med repet.
Det högra!
Repet!
Repet har fastnat.
Det funkar inte. Sänk den.
Sänk den. Var försiktig. Den är dyr.
-Det är inte balanserat. -Försiktigt.
VÄSTJAVAS VETENSKAPSMÄSTARE GÅR VIDARE TILL DEN NATIONELLA TÄVLIINGEN
-Vad hände? -Jati är här.
-Oj, Jati! -Oj, Jati!
-En vetenskapsmästare! -Han är så duktig!
-Hör du mig? -Ja, jag hör dig.
Okej, lyssna.
Flytta den till min vänstra sida, din högra sida. Okej?
Ja, två gånger. Ja, fortsätt.
-Räcker det? -Ja, det räcker.
Jati är här.
Jati! Grattis! Du är fantastisk!
-Västjavas mästare. -Ja.
Grattis till kabarélaget
som vann stadens kabarétävling i Bandung.
Och nu, vår skolas stolthet:
Jati Ilhami!
Kom upp, Jati.
Kom upp.
Han har skapat historia. Den första eleven från högstadieskolan Bandung Raya
som kvalificerat sig till den nationella vetenskapstävlingen.
Jati, vår mästare!
Kom igen, Jati.
Säg nåt.
-Varsågod. -Jati, du är grym!
Lägg av.
Var inte blyg.
-Skynda dig, vi har prov. -Ta det lugnt.
Håll i pokalen.
Jati.
Se på de andra. Jag är stolt.
Ingen har uppnått mer än du.
-Jati, är du okej? -Skynda på!
Din framtid… Nu på nationell nivå.
…kan bli ljus…
-Nu ska du… Poängen är… -Jati!
Du klarar det, Jati.
Jati!
-Jati! -Varför sprang han iväg?
Jati.
Vad är det?
Det är okej. Ta ett djupt andetag.
Andas långsamt.
Andas. Så där.
Jati?
Är du okej?
Vann du inte?
Du borde vara glad. Du får panik när du förlorar.
Så vad handlade det där om?
Jag fick panik.
Du är inte varm.
Det kanske är för att du inte har bett så mycket.
-Jag ser dig ofta på morgonen… -Jag ber alltid.
Du missar ofta morgonbönen.
Därför ska man be innan man duschar och äter.
-Okej. -I den ordningen.
Nu är jag utmattad.
Just det. Du är utmattad. Det har jag sagt hela tiden.
Ta på dig jackan. Jag känner min mästare.
FRI IIS - HOTELLGÄST
Vänta lite, Jati.
Hej, frun.
Ja, jag kommer snart. Vi ses vid stadshuset.
Jag väntar på dig där. Jag är på väg.
Jati!
Kom nu.
Förlåt att ni fick vänta.
-Det är okej. -Jag kan ta de där.
-Nej, de är tunga. -Det är okej. Jag tar dem.
-Tack. -Ingen orsak.
Det är vårt hotells filosofi att gästerna är som en del av familjen.
Tack så mycket.
Jag sa upp mig från mitt kontorsjobb i Jakarta.
Sen flyttade vi tillbaka till Bandung för att få ett mer harmoniskt liv.
Oj, du får mig att känna mig som en dålig förälder.
Det kanske är för att jag växte upp utan en far.
Så jag vill att min son, Jati, ska få ha sin far med sig överallt.
Du är fantastisk.
Jag vill att mitt barn ska lyckas. Då blir man lycklig.
Vilken framgångsrik person är inte det?
Ja, du har rätt.
-Tack. Vänta lite. -Tack.
Hjälp honom.
Uyan.
-Jag sa ju det. -Ursäkta.
-Vad tog så lång tid? -Tappa den inte.
-Välkomna! -Den här vägen.
Herrn.
Frun.
-Hur mår du? -Jag mår bra, mamma.
-Är du yr? Har du ont? Mår du illa? -Nej.
Vill du ha lite soppa?
ME BEFORE ME
Adidah!
Kom igen!
Spring fortare!
Kom igen, Jati! Du klarar det!
Kom igen, Jati!
Ja, fortsätt!
Jättebra, Jati!
-Vilken plats kom jag på? -Sjätte plats. Inte illa.
Var är min pappa?
-Jag går till pappa en sväng. -Visst.
Jati, svara ärligt. Du såg glad ut trots att du förlorade.
Var du verkligen glad, eller försökte du bara göra Pak Juned glad?
Jati.
Kom.
Prova att sitta där.
Sitt där.
Jati,
vet du vad jag ser varje dag när jag sitter och jobbar där?
Här, titta.
Titta här.
Det här är alla dina förstapris.
Du är vinnaren på alla de här bilderna.
Det är vad jag ser.
Jag vet att det inte var lätt för dig att uppnå det här.
Det är svårt. Jag vet.
Det här har varit min motivation att jobba hårt hela tiden.
För din skull, Jati.
Det här rummet må vara litet, Jati.
Det är okej. Jag har inget emot att vara här.
Men det är inget för dig.
För dig måste det vara större, Jati.
I din framtid måste det vara mycket större än så här.
Jag sprang bara ett lopp. Varför prata om framtiden?
Det är min poäng. "Bara ett lopp."
Eller hur?
Det betyder att du vet vad som är viktigt för dig.
Vad menar du?
-Jag har förberett mig för tävlingen! -Tävlingen.
Det är ingen vanlig tävling.
Det är en nationell tävling över hela Indonesien.
Hur många provinser var det nu igen?
Förut var det 27. Hur många är det nu? Runt 30?
-Det är 38. -Ja, 38!
Det betyder att du tävlar mot 37 barn som du!
De pluggar hårt just nu, Jati.
Om du vill vinna
måste du plugga 37 gånger hårdare än tidigare.
Jag vill bara att du fokuserar på det här.
Jag kommer alltid att vara vid din sida. När du vinner, är jag där.
Jag gör det här för att jag älskar dig.
Förstår du?
Jati?
Kom igen, Jati.
Du är en kille.
Varför är du så vek? Varför gråter du?
D JATI ILHAMI KLASS 9A
Visa oss.
-Räkna ner från tre. -Okej.
-Ja. -Tre!
-Två, ett! -Två, ett!
Snälla…
Det räcker.
Jag är redan skicklig. Ni har en lång väg kvar.
Jati!
Kom igen.
Det är okej.
Ge honom en applåd.
Varsågod.
Du klarar det, Jati.
-Du fixar det. -Okej?
Han klarar det inte.
-Han föll pladask. -Aj.
-Är du okej? -Han föll pladask.
Nu räcker det. Sluta skratta åt er kompis.
Skrattar ni åt mig?
Jati.
Ta det lugnt, Jati.
-Lugna dig. -Jati, lugn.
-Va? Vill du slåss? -Vill du slåss?
-Lugna dig, Jati.
-Herrn. -Herrn.
Försöker du vara kaxig?
-Dewa, sluta. -Herrn?
-Herrn. -Vad är det med dig, Jati?
Min son har inte gjort nåt fel.
Det framgick tydligt att han blev provocerad.
Jag ber om ursäkt.
Jag skrattade bara.
Ni skrattade åt min son, eller hur?
Ja, alla skrattade lite förstrött bara.
Va? Finns det olika skratt?
-Skratt är skratt. -Ta det lugnt, Jaya.
-Jati är bara avstängd, inte relegerad. -Ja.
Jati måste väl inte vara perfekt jämt?
Det här är normalt. Det är faktiskt en värdefull läxa för honom.
Eller hur, Jati?
Min son har gjort bra ifrån sig på den här skolan.
-Ja. -Han har hedrat den här skolan.
Ja, men han jagade sina klasskamrater
-och var redo att slåss. -Hur kan en skola…
Var det du som började?
-Snälla du… -Verkligen?
-Jag vill bara säga… -Ta det lugnt.
-Er skola förtjänar inte min son. -Snälla.
Vi åker hem.
-Herr Jaya. -Ta det lugnt.
-Älskling! -Det räcker. Vi går.
Befängt.
Jag är verkligen ledsen.
-Ursäkta mig. -Ta hand om er.
Ursäkta, får jag växla några ord med dig?
I morgon…
Kom igen.
Fem, sex, sju, åtta…
Kom igen, fem, sex…
Tunas Merdeka-skolan välkomnar Jati.
-Vill du inte att Jati ska gå i skolan? -Jo, men…
Ja, Jati måste gå i skolan.
Men inte på en så konstig skola.
Den där Merdeka-skolan använder sig inte av inte betyg.
Jati ska snart börja gymnasiet. De tittar på betygen.
Utan betyg, vad ska de utvärdera? Hans utseende? Det går ju inte.
Jag vill bara Jatis bästa.
-Vi måste först välja skola. -Jatis liv handlar inte bara om skolan.
Det finns många gymnasieskolor.
Du bara bryr dig bara om betyg. Jatis välmående, då?
Äntligen! Välkomna!
-Du är Jati, eller hur? Kom in. -Tack.
-Vi går en rundtur. -Kom.
Det här är skolan Tunas Merdeka.
-God morgon, Panji. -God morgon.
-Den här vägen. -De bär inte skoluniformer här, va?
Nej, de får ha vad de vill. Det viktigaste är att eleverna trivs.
Det här är historierummet.
Det här är bildsalen. Här samlas olika årskurser.
-Så det finns ingen hierarki? -Inte alls.
Här har vi det bra och delar med oss av våra liv.
Det här är vår utställningsyta.
Ja. Tillsammans.
Här samlas både yngre och äldre elever.
-Ser du? De är här nu. -Kan de studera här också?
Ja, de får diskutera varhelst det passar dem.
Hej allihop.
Det här är Hattas klassrum.
Kom in.
Hej Jati.
-God morgon. -God morgon.
-Hur mår ni? -Bra.
Echo.
Echo, här är din megafon. Ursäkta mig.
-Herr Juned. -Jati?
Förlåt för det jag gjorde. Jag menade inget illa.
Hej Jati.
-Hej. -Jag är Zainuddin.
Vilket sammanträffande. Juned är min tvillingbror.
-Herregud. -Ja.
-Hur mår Juned nu? -Han mår bra.
-Han mår utmärkt. -Jag är verkligen ledsen.
-Jag menade inget illa… -Du är förlåten.
Det har han redan sagt till mig.
Du är förlåten. Det var inte ditt fel.
Okej?
Om du börjar här blir jag din klassföreståndare.
Årskurs nio. Okej?
Echo, kom hit.
TJ och Suar. Kom hit.
-Ja. -Okej.
De kan bli dina klasskamrater i nian.
Men jag går i sjuan.
-Förlåt, jag glömde, Suar. -Det är okej.
-Det här är Echo. -Echo.
-Hälsa. -Jati.
-Suar. -Suar.
-Får jag fortsätta städa? -Ja.
Okej.
-Jag med. -Visst.
Vad är det, Yuna?
Hörni, det är bråttom!
-Vad är det? -Yuna har tappat rösten.
Lugn. Hon är inte sminkad än. Asa, vänta.
Vi kanske inte ens kan spela in, Dali.
Vad menar du med att vi kanske inte kan spela in?
-Se själv. -Jati, vänta här en stund.
Hur är det möjligt?
-Lugn. -Jag lämnar dig en stund.
Hur ska jag kunna lugna mig?
-Du har väl en reservplan, va? -Vad gör vi nu?
Kom igen.
Dali.
Lägg av. Du lovade att jag inte skulle bli filmad!
Det är ett nödläge! Jag måste improvisera.
Jag vill inte. Var är mitt te?
-Var är det? -Där är det.
Akta, det är varmt. Yuna, drick.
Kom igen, drick.
-Drick. -Det är varmt.
Drick och försök prata.
-Åh, nej. -Det är inte sant!
Herregud. Är du Jati?
Den Jati?
-Vilken? -Kom. Det här är Jati!
-Va? Vem är Jati? -Den Jati.
-Vem? -Vet ni inte?
-Vilken Jati? -Vem då?
Lugna er.
Ett ögonblick.
-Va? -Backa.
Vad är det?
-Hur kan ni inte veta vem han är? -Jag har ingen aning.
-Vinnaren av vetenskapstävlingen! -Jag har aldrig hört talas om den.
Hans ansikte syns överallt. Han är en kändis.
-En kändis? -Är han en barnskådespelare också?
Sluta, kom hit.
Vad sägs om att Ibnu ersätter Yuna?
-Okej. -Perfekt.
Nej, vilket trams. En arabisk grottmänniska funkar inte.
-Vi fixar det. -Det ordnar vi.
Det är omöjligt!
Okej, det räcker! Lugna er.
Jag är producenten. Det är mitt beslut.
-Okej? -Okej.
Du får vara en ny elev, okej?
Han passar bra.
Vill du det?
Vilken film?
-En banan? -Han kanske är trög.
Han passar nog.
Och… tagning!
Bryt!
-Slutklappa! -Slutklappa.
-Den är upp och ner. -Så här?
VEM ÄR GROTTMÄNNISKAN?
Nej, en slutklappa ska vara så här.
-Jag måste lämna det här. -Nej, det är redan högljutt.
TJ, kom hit.
-Scen två, tagning ett. -Vad är det?
Kom ihåg att ni är apor! Visa lite inlevelse!
-Mer känsla. -Ska vi börja om?
Självklart.
-Det var bra. -Echo.
Va?
Vakten sa att Suar och Dali inte får komma in.
-Vi är för högljudda. -Okej.
Prata tystare, men använd kroppsspråket mer.
Okej? Tagning två.
Och tagning!
Inte så där.
Jati! Hördu!
Vad gör du mitt i natten?
-Jag trodde du ramlade. -Satte du i halsen?
Nej. Jag vill vara en apa.
-En apa. -En schimpans?
Jag vill vara en apa för ett skolprojekt.
-Ska du vara en apa på skolan? -Det är ett skolprojekt. Fortsätt du.
-Var inte uppe för sent. -Vilket ämne?
Ska ni vara apor?
Varför det?
Gungar, så bedårande
-Tack för hjälpen på barnkalaset, Jati. -Blås!
Din pappa har berättat att du inte trivs på din nya skola.
Det är en ny skola och den är…
Vad ska man säga? De har fria tyglar.
Så den är annorlunda.
Håll ut.
För din framtid, och glöm det förflutna.
Tack så mycket.
Det viktiga är att du kan vinna den nationella tävlingen.
Absolut. Jati har alltid varit flitig.
Jag är säker på att han kan vinna.
Jati, vi ses på skolan. Jag tar hand om allt.
Tack så mycket.
Gå och lek igen.
-Lek med Jati igen. Grattis. -Lek.
-Vad vill du dricka? -Har du nåt kallt?
Ja, vill du ha kaffe?
Jag tänker inte byta skola!
-Jag trivs på Tunas Merdeka, pappa. -Livet handlar inte om att trivas.
Att roa sig som ung är meningslöst om det inte leder till framgång.
-Så du hade roligt som ung? -Jati.
Älskling, vad har du för mål egentligen?
Vill du att han ska gå i skolan eller tävla?
-Både och. -Varför både och?
Om Jati vinner kommer alla bra gymnasieskolor att välkomna honom.
-Förvisso, men… -Nätverkande börjar i gymnasiet.
Men problemet är att Jati inte kan välja både och.
Pappa, jag lovar att gå på vilken gymnasieskola du vill.
Men låt mig stanna på den här skolan till dess, pappa. Jag vill prova.
Så här gör vi…
Du får gå gå klart den här terminen, men inte mer.
-Älskling… -Seriöst?
Vart ska du? Ät.
Älskling, det räcker.
Du ska få se. En sån där fri skola kommer inte att utmana Jati.
-Hördu! -Damar Jati Ilhami! För Guds skull!
Ser du hur han beter sig?
Han har varit så där på sistone. Vem har lärt honom att smälla i dörrar?
Den där inspelningen på museet igår…
Det är Echos projekt, och han får hjälp av Asa.
Du borde vara med de andra nu.
Vilka då?
Jag ska göra miniatyrkyrkogårdar här.
En gravplats för offren från 1998, Rumoh Geudong, de mystiska skjutningarna,
morden 1965 och 1966… Det finns så mycket olöst.
Varför är ditt projekt så tungt?
Jag vill bli som Munir.
-Va? -Munir! Du känner väl till honom?
-Ja. -Just det.
Men den version som inte blir mördad.
Därför måste du vara seriös och fokusera på ditt projekt, Jati.
Du blev relegerad från din gamla skola, eller hur?
Jag också.
För att jag fick gå om två år. Jag kan inte läsa.
Men det är inte för att jag är dum.
Jag är dyslektiker.
På den gamla skolan blev man utkastad om man inte kunde läsa.
Vill du vara med?
Jag tror att alla kan rita, särskilt saker från vardagen.
Kom igen, rita dig själv.
Här.
Börja rita.
Tack.
Kolla in mina klasskompisars projekt.
Seså. Tack, Jati.
Bryt, Asa.
Kan du verkligen skådespela?
Du kan vara här. Gunga från sida till sida och håll i dig.
Det såg ut som du var skitnödig.
Du kan göra så här. Så här…
Och ropa på hjälp.
Det gör ont! Hjälp!
-Sen från sida till sida. Det gör ont! -Det här ska föreställa krigstid.
Men han föddes ju ändå som en vanlig bebis.
Echo, det här är min konstnärliga frihet.
-Varför ska du bestämma? -Det var ju du som bad om hjälp.
Vi hjälper varandra. Det här är mitt sätt att hjälpa.
-Du tål inte kritik, va? -Skulle jag inte tåla kritik?
Det är du som inte tål det, Asa.
Det är jag som har varit med i en film.
Jag har skådespelat i en film. Vem vann "bästa barnskådis"? Jag.
Echoviano Pranata Lorenzo.
-Kolla upp på nätet. -Men jag spelar ju min farmor.
Resultatet blev ändå dåligt.
Du sa ju att du kunde regissera. Börja filma nu!
Jag ger upp med Asa.
Varsågod. Du får hjälpa henne.
-Echo. -Asa.
-Echo! -Det regnar.
-Har det gått tio sekunder? -Ja.
Okej.
Är det klart?
Ja, det är klart.
Då stoppar jag.
Så din gammelfarmor föddes i ett skjul?
Jag vet inte.
På nån mörk plats i alla fall. Det var ju krigstid.
Det blir inte historiskt korrekt, Asa.
I Indonesien är det lätt att förvränga historien.
Våra familjer brukar inte dokumentera saker.
Därför vill jag dubbelkolla genom att göra intervjuer.
Så där.
Jag gjorde ett kortspel för att få dem att berätta.
För presentationen spelar vi in våra familjers svar
och jämför resultaten med varandra för att göra det intressant.
Varför krångla till det? Varför jämföra? Berättelserna räcker väl?
Vi måste vara kritiska till de här historierna, Jati.
Minnen är inte alltid sanna. Historien är inte alltid ärlig.
Så, vad ska vi tro på?
Därför ska alla familjemedlemmar svara på varje fråga på korten.
Din familj, va?
Självklart. Vilken annars?
Asa.
Får jag vara med i ditt projekt?
Visst. Men ta det på allvar, okej?
-Lova. -Jag lovar.
-Hej. -Hej.
Välkomna tillbaka.
Varför är ni så blöta?
Det började regna. Jag går och förbereder där uppe.
Jati, Asa sa att du också har astma.
Nej, det är min mamma som har det.
Men nyligen har jag haft lite svårt att andas.
Okej. Har du en inhalator?
-Nej. -Du borde alltid ha en inhalator.
Ett plötsligt anfall kan vara farligt.
Du har rätt.
Jag har inte astma, Jati, men min pappa har det.
Visst ska du till pappa imorgon?
Glöm inte hans beställning. Friterade kassavakakor. Påminn henne.
-Okej. -Ja.
För säkerhets skull.
Klart.
-Blanda den, mamma. -Jati, du kan redigera det åt mig.
Nu läser jag.
"Förändras ens identitet när man får barn?"
Vad är det för fråga, Asa? Du gjorde den så komplicerad.
Om jag får inflika.
Kanske började du bära hijab efter att du fått barn?
Nej.
Jag ska berätta för er.
När vi blir äldre kommer vi närmare slutet.
Våra hjärtan måste få ro.
Förut tog jag bara dagen som den kom.
Jag lät allt bara hända.
Jag körde bara på.
Det visade sig att livet är ett sökande.
Men på det stora hela tror jag
att förändring kommer inifrån.
Så är det.
Kan du förklara mer om hur du kände när jag föddes?
Hur ska jag säga?
Det har definitivt förändrats.
Tidigare oroade jag mig aldrig
om saker och ting.
Men när du föddes
började jag tänka mer på framtiden.
-Ta en servett. -Tack, Jati.
Jag…
Tidigare blev jag uppsagd.
I USA var det en finanskris 2008.
Företaget jag jobbade på drabbades.
Men det sägs ju att allt går att lösa.
Allt går att lösa.
Jag hade aldrig trott
att jag skulle driva ett så stort kafé…
-Hej! -Hej, du är tillbaka.
-Vad står på? -Det är Asas projekt.
-Varför gråter du? -Det är komplicerat.
Åh, stackare.
Hej Asa.
Uniformer till din mamma och dig.
Tack, damen. Jag menar, mamma.
Det här är Asas vän.
-Hej. -Dian.
Jag heter Jati.
-Är ni klara? -Ja, vi är klara.
Det är klart.
-Asa, dina föräldrar… -Ja. De är skilda, Jati.
-Det är nästan tre år sedan nu. -Jag beklagar.
Pappa ska gifta sig nästa månad. Därför måste vårt projekt bli bra.
-Är det en överraskning till bröllopet? -Nej.
Det är till min portfolio. För att söka stipendium.
Pappa och Dian vill skaffa barn så fort som möjligt.
Mamma sa att provrörsbefruktning är dyrt.
Så ett stipendium skulle underlätta.
Det skulle lätta på bördan.
När ska jag komma hem till dig imorgon?
-Va? Varför skulle du göra det? -För att filma dina föräldrar.
Räcker det inte med din familj?
Vi är två, så vi har två familjer. Sen jämför vi varandras resultat.
För att reflektera.
Reflektera?
Ja. Vår uppgift betygsätts utifrån våra individuella reflektioner.
Asa, mina föräldrar är så komplicerade.
Består din familj bara av dina föräldrar?
Här.
Glöm inte att spela in.
Okej. Kör nu.
Jag tror inte att jag har många familjefoton här.
Och albumen blev fuktskadade i Jakarta.
-Jati, hjälp mig. Det är tungt. -Okej.
Så där.
Varför är allt i förrådet?
Var skulle jag annars ha det?
På hotellväggen?
Självklart inte.
-Hur många foton behöver du? -Så många som möjligt.
Vad är det här, mamma?
Var är resten?
Jag tror att det är allt.
-Det finns inget mer här. -Mamma.
Är det här jag?
-Få se. -Här.
Jati, de är pappas. Han vill inte att man rör dem.
-Varför inte? -Han vill inte det.
-Vänta. -Det räcker.
Vem är det här?
-Pappas syskon? -Ja. Det räcker nu, Jati.
Och det här?
Det är Yayan, din pappas kusin.
-Nu räcker det. -Kusin? Har han gått bort?
Nej, han lever.
Tror jag.
-Varför säger du så? -Sluta. Du ställer alltid så många frågor
-och snokar. Stäng den. -Jag lärde mig kritiskt tänkande i skolan.
Vad mer vill du fråga?
Vem är det här?
Det är Yayan, din pappas kusin.
Jag vet bara att han jobbade på ett spökhus på Braga.
Efter det har jag inte sett honom.
Han blev osams med pappa.
-Nu räcker det. -Osams?
-Fokusera på min sida av släkten. -Det går inte, mamma.
Jag har två föräldrar. Jag har redan lovat min projektgrupp.
Jati, du bytte skola för att slippa stress,
men nu blir jag stressad. Lägg tillbaka dem.
Lös det med din klasskompis. Vad heter hon?
-Asa. -Ja, Asa.
Hitta ett sätt att göra uppgiften utan att störa mig. Gå nu.
Han rotar igenom allt.
"Hej."
Hej.
"Jag har en fråga om min son, Fulan.
Han är snart sexton, och han har hamnat i trubbel på sistone.
Han brukade vara lydig och duktig i skolan.
-Men nu gör han uppror och blev avstängd." -Herregud!
"Ungen är helt omöjlig.
Är det verkligen sant att barn är en prövning?"
Skicka honom till internatskolan i Garut.
-Ustadz, snälla. -Okej, låt mig fråga en sak.
När det gäller barnuppfostran
är det garanterat att man gör misstag.
Om föräldrarna inte kan uppfostra och vägleda barnen
kan de till och med bli deras fiender.
Vi måste förstå att Koranen nämner två roller för ett barn.
Den första:
Ett barn tröstar själen.
Den andra:
-Ett barn förskönar världen. -Prisa Gud.
Båda gör oss definitivt lyckliga, eller hur?
-Ja. -Ja.
Ett barn är inte menat att vara en prövning,
eller en fiende.
Vem som helst kan orsaka problem,
men vem som helst kan också sprida glädje.
Hur var du som barn, pappa?
Och farfar och farmor, hur var de på den tiden?
Var du ett lugnt barn eller en bråkstake, pappa?
Det är en lång historia.
Vi har långt att gå, pappa.
Inte tillräckligt. Historien är väldigt lång.
Pappa, håll i det.
Ett ögonblick.
Vad gör du?
-Perfekt tajming. -Va?
-Jag filmar dig när du berättar. -Berättar vad?
Om det jag frågade nyss.
Det är en skoluppgift. Det måste spelas in.
Pappa, kom igen, det här spelas in.
-För en skoluppgift. -Vad ska jag säga?
Berätta om
-din biologiska bror. Han som… -Han har gått bort.
Varför älta det förflutna? Fokusera på framtiden.
Var ska du studera? Vad vill du jobba med?
-Glöm det förflutna. -Uppgiften handlar om det förflutna!
-Byt uppgift då. -Det går inte!
Du bestämmer inte över skolan. Kom igen.
-En annan gång, okej? -Pappa.
-Senare. -Lite bara.
Det regnar och du tjatar om att filma.
-Vi går hem först. Mamma väntar. -Varför är du så här?
Pappa.
-Senare, sa jag. -Vill du att jag ska misslyckas?
Senare!
-Pappa! -Det regnar, Jati!
PROBLEMLÖSNING
Bryt, Asa.
Bryt.
Kan du agera med mer inlevelse, Asa?
Sal.
Passa.
-Firda! -Vad vill du, Echo?
Firda!
Vad är det, Echo?
-Är din morfar i närheten? -Ja, där han brukar vara.
-Är du säker? -Ja.
Echo, är det här verkligen okej?
Det är lugnt, Jati. Lita på mig, okej?
-Firda, är vi snart framme? -Ja, det är där borta.
Hej morfar!
Hej!
-Nån vill träffa dig. -Jaså? Kom in.
Okej.
-Morfar. -Ja?
Nån behöver din hjälp.
Jag heter Echo.
-Och vem är det? -Jag heter Jati.
Vad har ni på hjärtat?
Jati, ställ dig där.
Ursäkta mig.
Där har vi det.
Produktionsvärde!
Jag hoppas att det är okej.
Jag gick djupt in i skogen och snubblade.
Jag halkade och hamnade i en grotta.
Det var kolsvart. Kroppen värkte och huvudet snurrade.
Jag trodde att jag skulle dö.
Plötsligt hörde jag ett ljud…
-Är det verkligen din farfar? -Varför skulle jag hitta på det?
Jag ser likheten.
Men…
Han överdriver.
Det känns bekant.
Echo.
Asa.
-Echo… -Asa.
Echo, Asa, det räcker.
Jag gillar inte vänner som ljuger.
-Särskilt om det handlar om min uppgift. -Asa.
Asa, förlåt.
Skoluppgift.
Du överreagerar, Asa. Kan du inte förlåta?
Det finns ett vers om förlåtelse, eller hur?
-Ja. Al-Hujurat, vers… -Ursäkta.
-Börja inte med verser och hadither. -Men…
-Spelar min besvikelse ingen roll? -Du började, Asa.
-Sluta! -Vadå jag?
Jag förstår hur Asa känner.
När mina känslor inte respekteras.
Inte blir hörda.
Asa, jag hoppar av projektet.
Jag förstår hur Jati känner.
Det här är inget påhopp, Asa.
Men ärligt talat kan det vara stressigt att jobba med dig.
Du brukar vara ganska påstridig, Asa.
Förlåt, Asa, men ofta lyssnar du inte på dina vänner.
Jag har bara hängt med hela tiden
-för att jag är rädd för dig. -Sluta nu!
Det här är inte Asas fel. Det är mitt.
Protestera om ni vill, men inte så här.
Asa har förklarat varför hon måste ta det här på allvar.
Okej.
Jag vill be om ursäkt
till alla.
Det ni just gjorde uppskattas verkligen av Allah.
Jati, varsågod,
läs betydelsen av Al-Hujurat vers 10.
Ta det till er.
Låt det sjunka in, allesammans.
I Guds namn.
"Sannerligen
är de troende bröder.
Så försona era bröder,
och visa gudsfruktan så att ni kan få barmhärtighet."
Min morfar var domare.
Den ärligaste domaren.
-Ja, ärlig. -I Java.
I hela Java.
I hela Java, Asa.
Såpass att hans karriär stannade av, Jati.
Menar du allvar? Vill du intervjua farfar?
Han minns bara de viktiga sakerna nu.
Du kan intervjua mig istället.
Det är okej, farmor. Frågorna är lätta.
-Hej. -Hej.
Det här är min vän Jati.
Ni kan sitta här. Jag måste gå.
-Jag är sen. -Okej.
Det är ett bönemöte. Vi ses senare.
Hejdå.
-Hejdå. -Hejdå.
Frågorna är lätta.
Förändrades din identitet när jag kom till världen, farfar?
Jag menar…
Till exempel…
Vad kände du när jag föddes?
Jag kände ingenting alls.
Om jag får inflika.
Frågan är nog snarare…
När din dotter födde Asa,
hur kändes det när du höll Asa i famnen?
Jag var så lycklig när jag höll Asa för första gången.
Jag var tacksam.
Men…
Asa föddes inte av min dotter.
Asa var ett hittebarn.
-Va? -Va?
På den tiden
var jag sakkunnig i ett mål.
Till höger om södra Jakartas domstolsbyggnad fanns en bajaj-station.
Jag tänkte åka hem med en bajaj, men alla där var upprörda.
Nån hade lämnat en bebis i en bajaj.
Hon hade ett sår på kinden.
Den hade skrapats mot insidan av bajajen.
Ser du?
Ärret på min kind.
Mina föräldrar sa att det hände när jag lärde mig gå.
Hur kunde de ljuga så länge?
Varför kunde de inte vara ärliga mot mig?
Jag bryr mig inte om vems barn jag är.
Jag är ändå den jag är.
Men jag gillar inte lögnare.
Inte ens om de är dina föräldrar?
Särskilt inte om de är mina föräldrar.
Så fort jag såg den här ungen kände jag på mig att han skulle bli besvärlig.
Dessutom är han bortskämd.
Vid frukosten bad han sin mamma om vatten.
Hon gick till och med och hämtade det.
Pappa…
Var seriös.
Spelar du in?
Jag ska ju spela in, pappa!
Det räcker. Lägg ner den och hjälp till.
Lyft madrassen så vi hittar mobilen. Det här är viktigt. Kom igen.
Första versen i Iqra. Läs den, pappa.
Istället för att leta efter en gästs mobil.
Du har alltid svar på tal.
Den här uppgiften är också för att uppfylla vårt avtal, eller hur?
-Ser du den? -Nej.
-Fråga mamma om sånt. -Familjen började med er båda!
Vill du prata om det förflutna? Om svårigheterna?
Okej. Ett, två, tre!
Alltså, svårigheterna…
Det är det här jag kämpar för!
Madrassen?
-Inte madrassen. Det här hotellet. -Hotellet är inte ens ditt.
Jag vet att det inte är mitt.
Tror du att jag gillar att bo här?
Varför ska jag svälja min stolthet?
Vi bor här för att bo nära din fina skola.
Så att ni kan sova bekvämt.
Det viktiga är att ni har ett tak över huvudet.
Hitta den!
Det är ditt ansvar som förälder.
Jati, inte alla föräldrar tar ansvar för sina barn.
Det finns föräldrar som misshandlar sina barn.
Som favoriserar.
Som inte bryr sig om sina barn alls.
Okej, hjälp mig hitta mobilen. Det är viktigt.
Sluta med det där.
Kom igen. Kolla under sängen. Leta överallt.
Livet är fullt av prövningar. Särskilt när det gäller familjen.
-Det är Guds vilja. -Jag vet.
Varför måste allt vara en prövning?
-Kan inte livet bara vara fridfullt? -Jati,
prövningar är Guds sätt att visa kärlek.
-Okej? -Bara du skulle säga nåt sånt.
Jati, när jag undervisar i idrott blir det jobbigt, eller hur?
-Vad tror du att syftet är? -Att vi håller oss friska.
Om en lärare vill att eleverna ska vara friska och lära sig,
bryr de sig då eller inte?
Jati,
när du har problem,
vem ber du då om hjälp?
Gud.
Jag vet inte vad jag ska be om.
Jag har så många problem.
Det första känner du redan till.
Min pappa är så jobbig.
Men om jag får prioritera,
hjälp Asa först.
Älskling, säg som det är.
-Det kommer att anfalla. -Kom inte hit, jag är rädd.
-Där! -Se upp.
I krukan.
-Pappa, mamma! -Jati! Försiktigt.
-Det är en geting. -Nej, det är ett bi.
-Getingar är binas naturliga fiender. -Hur vet du det, pappa?
Jag vet mycket. Du har bara aldrig velat lyssna.
Sluta käbbla.
Var är det?
-Där! -Var? Döda det!
-Vänta. -Använd den här.
-Vänta. Ta krukan. -Ta det.
-Försiktigt. -Vänta.
-Här. -Långsamt.
-Ett, två, tr… -Kom igen.
Där! Det flög ditåt.
Var är det, älskling?
-Pappa. -Var är det?
-Var? -Det flög in där.
-Kom igen. -Var?
Det flög dit.
-Pappa, här! -Kom igen.
Jaga det. Var är det?
-Var? -Det flög in här.
Aj!
Varför står den här?
Jag letade efter tallrikar igår.
-Städa upp. -Pappa! Där!
-Var? -Var?
Det var där nyss.
Det kanske flög ut.
-Älskling, kom hit! -Är det där?
Här!
Hitåt.
-Pappa, här! -Var?
-Där! Ser du det? -Var är det?
-Det är där. -Var, Jati?
-Det får inte flyga ut till gästerna. -Där bakom.
-Var? -Kanske bakom den där lådan.
-Jati, vart ska du? -Jag kollar där ute, pappa.
-Det är inte där. -Va?
Okej, kom hit.
Hej. Oj, vad stilig jag är.
Som en kändis.
-Älskling, vad vacker du är. -Vilket fjäsk!
Det var ju med den här vi spelade in förr.
Det var förr.
Farmor, farfar.
Varför så tystlåten, snygging? Har Asa skällt på dig?
Hej raring. Le.
Smile!
Pappa, ge mig kameran.
Finns det nåt
ni önskar att ni hade vetat om era familjer när ni var unga?
-Raring, blanda korten först. -Mamma, svara bara.
-Kör på bara. -Vad ska man säga?
Jag vet.
-Dian. -Varsågod.
Jag önskar att jag hade fått veta att jag var allergisk mot räkor.
Häromdagen åt jag skaldjur och ögonen svullnade upp.
-Hela restaurangen stirrade. -Stackare.
Det kliar.
-Allergisk? -Ja, allergisk, mamma.
Det visade sig att gammelfarfars släkt faktiskt har varit handelsmän länge.
Så jag behövde inte vara rädd för att bli entreprenör.
Det stämmer.
-Ja. -Så…
Finns det nåt jag borde ha vetat sen barndomen?
Va?
Farfar, vad borde jag ha vetat sen barndomen?
Asa, sluta. Det räcker. Kom igen, Asa, sluta.
-Jati, släpp. -Det räcker.
-Jati. -Jati.
Asa. Nej, du måste…
-Det räcker. Släpp. -Jati. Sluta.
Till höger…
-Vad är det här, Asa? -…om södra Jakartas…
-Låt mig… …domstolsbyggnad…
-Är det en inspelning av farfar? -Jag hör inte vad han säger.
Det är inspelningen av när jag berättade att du är ett hittebarn.
En bebis hade blivit övergiven
-…av sin mor… -Pappa!
Jag trodde att vi inte skulle berätta det än?
-Hon hade ett sår på kinden. -Herregud.
Asa.
Varför var ingen ärlig och berättade att jag är adopterad?
Varför ljög alla för mig?
-Raring. -Asa…
Asa, hör på.
Låt henne vara. Hon blir bara argare.
Vad ska vi göra? Andrew?
-Asa, hur långt ska du springa? -Ingen bad dig följa efter mig.
Annars tror dina föräldrar att jag är en dålig vän.
Gör du det här frivilligt?
Andas, Asa.
Andas.
Fortsätt.
Långsamt.
Andas.
Asa.
Inte alla familjer skulle ljuga
bara för att få sitt barn att känna sig accepterat.
Och min riktiga familj då?
Vad är poängen med en riktig familj?
Min pappa…
Min biologiska pappa.
Han ser oftast mina brister.
Det känns inte bra.
Varje morgon när jag vaknar känner jag mig otillräcklig.
Varje morgon när jag vaknar minns jag att jag blev övergiven som barn.
Men det är uppenbart
att de älskar dig.
Jag vet inte om de verkligen älskar mig
eller bara tycker synd om mig.
Jati, varför föddes jag?
Gumman.
Raring.
Förlåt, kära du.
Det är mitt fel.
Inte farfars.
Inte farmors.
Inte mammas.
Mamma ville att vi skulle berätta det.
Jag var inte redo, gumman.
Jag var inte redo att berätta för dig.
Pappa, för jag otur med mig?
Du och mamma skilde er.
Nej, så är det inte, Asa.
Kan mamma inte få ett biologiskt barn för att hon adopterade mig?
Säg inte så.
Kom, raring.
Du.
Du…
…för inte med dig otur, raring.
Du är en välsignelse.
Du är en välsignelse för mig, för pappa, för farmor och farfar.
Du har hållit ihop oss ända till nu.
Kom.
Kom, raring.
Kom.
Förlåt mig.
Du är allt för mig.
För mig med.
För farmor.
För farfar.
För alla, gumman.
Förutom mina biologiska föräldrar, eller hur?
-Varför var de så hjärtlösa? -Raring.
Kära du.
Du har oss.
Du har mig och pappa.
Du har farmor.
Du har farfar.
Jag tycker att man måste kämpa för sanningen, Jati.
Kom igen nu, vi går dit bara. Är du inte ens lite nyfiken?
Jag följer med.
-Men… -Kom igen, Jati.
Ser du? Jag hade rätt.
Alla kommer att stötta dig, Jati.
Här.
Välkomna, barn. Det är några saker jag vill berätta för er.
Reglerna för Bragas spökhus sitter på dörren
längst bort på vänstra sidan.
-Kom igen, Jati. -Okej, allihop!
-Kom igen! -Kom igen!
Dörren till spökhuset är öppen. Inget knuffande.
-Gå försiktigt. -Vi gör oss redo.
Var försiktiga.
Det är okej. Vi är här tillsammans.
Här.
Jag tog den från mammas medicinskåp. Använd den.
Tryck två gånger.
Vill du gå ut? Är du okej?
Asa, jag följer med honom ut.
Kom. Försiktigt.
-Ursäkta. -TJ!
Jati, du vet att jag föredrar vetenskap. Jag följer med dem.
-Ibnu! -Ibnu!
-Jag också! -Jag!
-Jag!
Dali, du är snart 17. Du borde följa med dem.
Håll koll på mig, okej?
-Eko. -Asa.
Det här är den bästa Braga-attraktionen. Kom ihåg att spöken också är människor.
-Rör dem inte och skada dem inte. -Vänta på mig!
Okej, Dali.
-Asa, hör du mig? -Jag hör dig.
Du?
Kom igen!
-Jati, är du okej? -Ja.
-Frågar du inte mig? -Vad är det för ljud?
Hej.
Vad är det för ljud?
Echo, kom igen.
-Det räcker, Asa. Jag är trött. -Jati!
-Jati, använd inhalatorn igen. -Var är den?
Andas.
-Andas. Inhalatorn! -Asa.
-Ta ett djupt andetag. -Ett spöke!
-Inhalatorn! -Ta det lugnt.
Alla, ropa på Yayan!
-Yayan! -Yayan!
Var är inhalatorn?
Yayan!
Vad är det?
Det är jag, Yayan!
-Det här är Jati. -Jati?
Jati?
Jati, vakna.
-Jati. -Vad gör vi nu?
För honom till sjukhuset.
Jati.
Tack och lov.
-Tack och lov. -Tack och lov.
Jati.
Jati, använd inhalatorn.
-Tack, allihop. -Inga problem.
-Vi återgår till jobbet nu. -Ja. Ursäkta besväret.
-Hejdå. -Hejdå. Tack.
Jati.
Det här är Yayan.
-Yayan? -Mår du illa?
Era skoluppgifter är märkliga. Hur ska det här sluta?
Ursäkta.
Jag ville fråga om pappas lillebror som gick bort.
Herregud.
Det här är inte din pappas lillebror.
Han är hans storebror. Din farbror.
Han är fortfarande pigg och kry.
Har han nånsin tagit med dig till sin hemstad?
-Nej. -Vad synd.
-Pappa pratar aldrig om sin familj. -Inte?
Varför är din pappa på det viset?
Okej…
-Är alla redo? -Vi är redo!
BRAGAS SPÖKHUS
-Hittar biet hem? -Bin flyger inte hem på egen hand.
Ska du till din farbror?
Jag är rädd, Asa.
Om du är rädd, varför åka två timmar hela vägen hit?
Ursäkta.
-Är Geni här? -Han är inte här just nu.
-Ursäkta. -Ja?
Är Geni här?
-Han är där. -Där nere?
Ja. Följ mig.
Det är huset till höger.
Jaha.
-Tack. -Javisst.
-Vem är du? -Jag är din kusin.
Kusin?
Min kusin?
-Min kusin! -Jag är din kusin.
Meranti.
Vi har gäster.
Farbror.
Farbror?
Det är jag.
Jati.
Jati?
Herregud!
Kom hit.
Herregud.
Din pappa och jag brukade drömma om att ha en biodling.
Titta.
Men…
…ödet ville annorlunda.
Så jag fick ta hand om den själv.
Om ni stod varandra så nära, varför låtsas pappa som att du inte finns?
Han ljuger till och med.
Tja…
För att jag har gjort din pappa besviken.
När jag var ung
brukade jag supa hela tiden.
Det var kaos!
Då kan man lika gärna dö.
Om det bara var det,
varför var det så svårt för pappa att berätta det?
Stäng av den först.
Din pappa blev arg
när jag gjorde vår granne gravid.
Din pappa var utmattad på grund av mig och farfar.
Din pappa ville inte behöva bära allas bördor.
Han hade just gift sig då.
Han ville ha en egen lycklig familj.
Han ville göra dig lycklig, Jati.
Eller så är han bara självisk.
Jati…
Din pappa är ingen dålig människa.
Om han inte hade gett sig av hade jag inte lärt mig att ta ansvar.
Mitt barn, Meranti, har Downs syndrom.
Från födseln såg hennes ansikte annorlunda ut.
Men från första stund jag höll henne
började jag älska livet.
Sakta började jag förstå
vad det innebär att vårda, att växa
och att komma tillfreds i livet.
Plocka upp den där lådan.
Den där.
Öppna den.
Det är farfars böner.
För hela din familj.
Din farfar var snickare.
Han trodde att ett barns öde
är som trä.
Att det kan formas.
Farfar brukade säga
att hans första barnbarn måste heta Damar.
Din pappa vägrade.
Han sa att hans första barn måste heta Jati.
Titta inuti.
Farfars pappa… Din gammelfarfar.
När han var i din ålder kidnappades han av japanerna.
Han tvingades gräva grottor i Tahura.
När han återvände till sin by hade ingen i hans familj överlevt.
Det är inte lätt att ha en pappa som är arg på livet.
Din gammelfarfar var sträng, men din farfar var ännu strängare.
Så min pappa är arg på sitt liv?
Har han nånsin slagit dig?
Slog farfar dig och pappa?
-Dumskalle! -Snälla, pappa.
Otacksamma barn!
Vem har lärt dig att bete dig så?
Använd hjärnan, dumma unge!
Du är en skam!
Skynda på, idiot!
Hör du vad jag säger? Skynda på!
Rappa på!
Jati!
Idiot!
-Vem tog du hit, din idiot? -Du skulle ju bli smart!
Vem lärde dig att bete dig så?
Klarar du inte ens nåt så enkelt?
Använd hjärnan, idiot!
Du, Engkos, när kommer du hem?
-Jag går hem nu. -Visst, gör det.
Är du själv? Tog du inte med din son?
I Guds namn…
Drick lite först.
Drick.
Drick det.
Nej tack.
-Det här vattnet är välsignat. Drick. -Nej.
-Det är bra, drick det. -Nej!
Lugn.
Vi provar den andra metoden.
-Ja, prova den. -Okej.
Ursäkta mig.
Vad händer här?
Ursäkta. Ett ögonblick.
-Varsågod. -Släpp mig!
-Släpp! -Kom igen!
-Herregud! Älskling! -Herregud!
Herregud.
Undan!
-Herregud. -Klart?
Ja. Det räcker.
-Ska jag använda allt? -Det räcker.
För en ruqyah räcker det.
Va? Ruqyah?
Ruqyah går inte till så här!
Ruqyah innebär att man ber böner för nån,
-inte att man spottar på dem! -Pappa!
Jag är inte besatt!
Var artiga. Vi ber om hjälp här.
Nej, han är inte besatt, han har bara fått en ande på sig.
En mask-ande. Kanske för att han jämt sover under eftermiddagsbönen?
Det är därför han ofta vrider sig på golvet, eller hur?
Nej, det är ingen ande inblandad.
-Nej, då… -Ingen ande är inblandad.
Du har sett för många skräckfilmer.
Förut låg han på golvet så här, eller hur?
-Jag spelade en apa, pappa! -Han vill vara en apa, inte en mask!
Ett barn som vill vara apa? Det är konstigt nog!
-Jati! Vi är inte klara här! -Herregud!
Jati!
Älskling, det kan inte stämma.
-Ursäkta mig. -Ja.
Jati!
Vad är det som försiggår?
Jati.
Jati!
Nej, mitt barn mår bra. Det är inte sant.
Om du ska smälla i dörrar,
gör det när du har ett eget hem!
Du blir alltmer respektlös!
Vem fick mig att bli så här?
Vems fel är det?
Vet du inte,
eller vill du inte svara?
Du…
OCH DE SOM SÄGER: "HERRE, GE OSS…"
Ska vi be morgonbönen?
Är du säker på det här?
Jag är säker.
Jag har tänkt igenom det noga, och mitt beslut är slutgiltigt.
Jag tycker att Jati ska göra provet idag.
Jag vill inte att han ska bli en börda för vår familj i framtiden.
Ursäkta.
Om jag får säga en sak.
Jag tror att Jati är gammal nog
att få säga sitt.
Med all respekt
så anser jag inte att Jati är gammal nog
för att vara självständig, frisläppt,
eller vad den här skolan nu kallar det.
Så jag tar fullt ansvar för Jati.
Vems föräldrar är ni?
Vi är Jatis föräldrar.
Det här är Jati.
Han ser ut att trivas här, eller hur?
Jag bryr mig inte om vilken skola jag går på.
Låt mig bara avsluta min uppgift här först.
…när vi reflekterar över de namnlösa offren för denna orättvisa.
Därför har jag gjort det här för offren från 1998…
God morgon, allihop.
Tack för att ni kom till Tunas Merdekas skolutställning.
Och nu är det dags för det sista bidraget
som presenteras av Asa och Jati.
Varsågoda.
Raring!
Vi är här för att ta er med på en resa till det förflutna.
Närmare bestämt till förhistorisk tid. Vårt projekt har ändrats.
Ursprungligen skapade vi en kortlek med frågor om familjen.
Men vår resa visade
att livets historia
är mer än bara ett spel.
Livet handlar inte bara om att vinna och förlora.
Ett lands historia kan skrivas om av segrarna.
Vi kan tvingas glömma,
men vår personliga historia väntar alltid på att bli bekräftad.
Följ mig.
Efter dig.
Det här projektet handlar om att konfrontera vår släkts förflutna.
Från den del av släkten vi redan känner till,
till de vi inte känner till än.
Jati.
Asa, jag klarar det inte.
Förlåt, jag kan inte fortsätta.
-Jati. -Jati.
Förlåt, men jag hoppar av projektet.
-Det är viktigt för dig. -Det är redan…
Förlåt, Asa.
Förlåt.
-Jati! -Jati.
-Vad menar du?
-Vi åker hem. -Varför vill du åka hem?
Välkomna, allihopa. Jag är en urtidsmänniska.
-Vad är det här? -Det är Echo.
-Hörde du inte? -Ta det lugnt.
Hörde vad? Det är varmt där inne.
Vad gör du?
Jaya.
-Är du Yayan? -Ja.
Vad handlar uppgiften om egentligen?
Va?
Ungar är som de är.
När kom du hit?
-Damar Jati Ilhami! Vad är det med dig? -Jati!
Sluta, mamma! Jag försöker bara hjälpa till!
-Men inte genom att låsa dörren! -Jati! Kom hit!
Vad gör vi? Älskling!
Vilken oväntad vändning!
Häftigt!
-Du är fantastisk, Jati. -Jaya!
-Herregud. -Nyckeln!
Var är nyckeln?
Leta efter nyckeln, allihop.
Jati har gått för långt.
Sätt dig ner.
Andas.
Den är inte här. Vi har letat överallt.
Kolla här.
Jag såg den där borta.
Var är nyckeln?
Vänta, älskling.
För mig kanske, ja.
Utseendemässigt bär jag en sjal.
Det förändrar definitivt saker, Jati. Jag ser annorlunda ut.
Så är det.
Men överlag tror jag
att förändringen faktiskt kommer inifrån.
Jag ska ju spela in, pappa.
Det räcker. Lägg ner den och hjälp till.
Lyft madrassen så vi hittar mobilen. Det här är viktigt.
Geni?
Kom igen.
Är du här på grund av Jati eller mig?
Det var Jati som sökte upp mig.
Inte tvärtom.
Det är omöjligt.
Okej, berätta. Du behöver inte ljuga.
Vad försiggår?
Det kanske är du som ljög för Jati.
Hur ljög jag för Jati?
Geni.
Ursäkta.
Du kan se själv. Min familj har det bra.
Jag ber dig bara att inte förstöra för oss, okej?
Vem är det som förstör, Jaya?
Det var du som gav dig av.
Det var Jati som kom.
Jag gav mig av för att skydda mitt barn.
Jag vill inte att Jati ska bli som du
eller som pappa.
Jaya.
När pappa låg sjuk på sin dödsbädd,
vem frågade han efter?
Dig.
-Frågade han efter mig eller mina pengar? -Säg inte så.
Jag har inga pengar.
-De pengar jag har är till min familj. -Det handlar inte om pengar,
-jag svär. -Inte?
Jaya, vi har också pengar.
Biodlingen.
Vår dröm. Jag förverkligade den.
Så det handlar inte om pengar, jag svär.
Jag såg det själv.
Pappa hade förändrats.
Varje dag skrev han böner för dig.
Han skrev dem på papper och förvarade dem i en burk.
Han förändrades. Han blev en god människa.
-Märkte du det? -Ja.
-Såg du det? -Ja.
Såg du hur pappa behandlade mig hela tiden?
Gjorde du det?
Du såg att jag alltid blev slagen.
Ända sen jag var liten blev jag slagen av pappa.
Jag svor att jag inte skulle bli som pappa.
Jag vill vara den bästa pappan för Jati.
Jag är inte som vår pappa.
Jaya.
Jag blev också slagen.
Lika mycket.
Jag led också.
Jag var också ett offer.
Jag behövde hjälp, behövde dig.
När du lämnade huset
föddes mitt barn. Hon heter Meranti.
Du visste inte ens det, va?
Jag var beredd att acceptera att Meranti inte hade nån farbror
eller några kusiner.
Är det mitt fel? Skyller du på mig?
Skyller du på mig för att du blev slagen? Det var pappa som slog dig, inte jag.
Men de som slog mig var pappa och du.
-Nu kommer du hit och pratar så här… -Det räcker.
Alla har förändrats.
Alla har försonats.
Utom du. Är du inte trött?
-Jag är trött. -Jag har alltid varit i fred.
Vet du vem som förstörde min frid?
Du och pappa. Ni förstörde mitt liv.
Det är förstört. Och nu kommer du hit och säger sånt här?
Inser du inte hur du brukade behandla mig? Du är en hycklare.
-Hur är jag en hycklare? -Det är du!
Hur då?
Minns du inte att du slog mig? Eller var du för full?
Ett fyllo som slog mig, och du minns inte? Du kommer alltid att vara en hycklare.
Jag har redan sagt allt.
Jaya, det där är det förflutna.
Alla har förändrats. Det räcker nu, Jaya.
-Sak samma. -Du har inte förändrats.
Nej, det räcker. Jag hör bara en sak.
Jag hör bara hyckleri. Det räcker!
Okej, varsågod.
-Berätta vad du vill. -Vad vill du?
Vill du slå mig?
-Slå mig då. -Så jag blir som du? Som pappa?
Aldrig. Jag har aldrig slagit nån utan anledning.
Jag har aldrig slagit Jati.
Är jag som pappa? Nej.
Jag är annorlunda!
-Så vad vill du? -Varsågod.
-Slå mig. -Slå dig?
-Varsågod. -Hur många gånger?
Varför? För lite smärta?
Nej. När du och pappa slog mig var det inte bara smärtsamt.
Mitt liv förstördes!
Kan du ge mig mitt liv tillbaka? Det kan du inte!
Kan du vara den bror som jag behövde då? Det kan du inte!
-Detsamma. -Vadå detsamma?
Säg det!
Jag höll alltid tyst, även när jag blev slagen! Jag grät för mig själv.
Vad vill du?
Du dyker upp och pratar så här? Du är en hycklare!
Mitt liv förstördes, brorsan! Förstördes!
-Vems fel är det? -Lugna ner er!
Vad är det som händer?
Sluta, älskling. Geni, du också.
Hur länge ska ni fortsätta bråka så här?
Jag är trött på år av att hålla inne allt!
Jag är trött på att ljuga för Jati.
Är det så här det ska vara att vara syskon?
Syskon ska hjälpa och bry sig om varandra, inte bryta ner varandra.
Lugna ner dig! Geni, du också!
Älskling.
Jati behöver sin farbror.
Meranti behöver också sin farbror. Hon behöver oss.
Försök komma överens. Jag vet inte hur jag ska göra.
Förstår du, älskling?
Förr eller senare kommer Jati att följa ditt exempel.
Jag är rädd för det.
Jag är så rädd
att Jati lämnar oss som du lämnade din pappa.
Vill du att det ska hända, älskling?
-Asa. -Asa.
Gumman?
Raring?
Låt Jati vila först.
Tack, Asa, för att du stannade vid min sida.
Tja… Det är det vänner är till för.
Det är vad vänner är till för.
Tack.
Tack för att ni tog hem Jati.
Det är så där att vara tonåring.
-Det är bra att Jati är hemma. -Ja.
Tack.
Har du sagt tack?
Farbror.
-Meranti. -Fisk.
Vill du leka med fisken?
Hej Geni.
Kom in.
Du matar för mycket. Mata de som är högst upp.
Prova med de där uppe.
De där uppe.
Okej, långsamt.
Den är blöt.
Vill du sitta?
Så där.
-Var? -Där är fisken!
-Den simmade iväg… -Förlåt.
Jag dök plötsligt upp i ditt liv.
Men du är inte som pappa.
Och Jati är inte som oss.
-Vill du ta med den? -Ja.
Jag tar den.
-Här, Geni. -Ja?
Kör försiktigt, Geni.
BE FÖR MITT BARNS SEGER D JATI ILHAMI
Testa, Jati.
Igen.
Jati.
Vad sa du till farbror Geni för att få honom att komma hit?
Det är okej. Berätta bara.
Jag…
Jag vill att du och farbror ska bli sams.
Om ni försonas
kommer Allah att älska er.
Om Allah älskar dig
kommer ditt hjärta att vara i frid.
Kanske kan du till slut acceptera allt som hänt.
Och efter det
kanske du kan älska mig som jag är.
Jag vill inte känna att om jag misslyckas,
eller förlorar,
eller begår misstag
så är jag rädd för att komma hem.
Jag vill bara vara din son, pappa.
Jag lovar att inte smälla i dörrar mer.
Jag lovar.
Förlåt, Jati.
Jag är så ledsen.
Kom igen, testa dörren igen.
Igen.
Använd den här.
Öppna den.
-Jati, ställ ner den. -Här nere.
Jaya, ta den här.
Du behöver inte vara rädd.
Bin är snälla, Jati.
Är ni redo? Nu kör vi.
Titta här. Ser ni?
Det översta lagret betyder att honungen är redo att skördas.
-Det här? -Ja.
Fortsätt med honungstillverkningen.
Vi måste prata med bina.
ME BEFORE ME
Undertexter: Daniel Rehnfeldt