Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
Aquest val 185.000 corones daneses.
Et queda bé.
També volia veure un Piguet.
Aquest és un Piguet Royal Oak automàtic.
Un rellotge artesà clàssic amb el famós patró "Grand Tapisserie" a l'esfera.
- I el preu? - Aquest val 235.000 corones daneses.
Socors!
Necessitem ajuda!
Un moment.
- Què passa! - Ajudi'ns!
- Pot trucar una ambulància? - I tant.
- Giri-la de costat. - Sí.
Es troba bé?
Enviï una ambulància al carrer Christian IV…
És urgent, una clienta s'ha desmaiat.
- Sí? - Pren els rellotges.
No hi ha càmeres.
És la teva prova.
Viu les teves paraules.
Fes el que dius.
L'acció i l'opinió són el mateix.
La resta et du a una vida deshonesta.
ADEU A L'EDDIE
SET SETMANES ABANS
Benvinguts a Lund.
Lund.
Quaranta-cinc mil estudiants.
Tots amb somnis.
El meu era ser escriptor.
Com que no tenia res de què escriure, vaig triar Dret.
Nou semestres per aprendre les normes.
SOM ELS BANDITS
Tota la vida per aplicar-les.
Ei! T'han caigut les ulleres!
Creia que triava el meu camí.
Anava molt errat.
Porcs!
Quiet!
Policia!
Atura't!
Darrere teu!
No et moguis!
- Que no he fet res! - Quiet!
- Ets d'algun grup? - Què?
- Què hi fas, aquí? - Vinc a fer Dret.
No fotis, Max!
Vinga! Hem de fugir!
Qui ets?
No som ningú, no som res.
Au va, Max!
TENIM LES CORDES I LES DAGUES
- Que puntual. Ets el Simon, oi? - Sí.
Perdona, cal arreglar el timbre.
Espero que no t'hagi costat arribar.
No, m'he equivocat de carrer.
Avui no envejo la policia.
Us relloguen el pis? De qui és?
No, és la meva família.
Posa’t còmode.
Mon pare va estudiar Dret aquí, però mai ha fet d'advocat.
I què fa?
Porta un fons d'inversions.
Treballa a Europa de l'Est, Àsia.
Energia verda i sostenibilitat, coses així.
El prestatge del mig és teu. Hi ha menjar d'en Totte. El pots llençar.
Seràs a la seva cambra,
Ens ha deixat penjats per fer un any sabàtic a Aix-en-Provence.
No l'hi perdonaré mai.
- Victor Wehlin. - Simon.
- Molt de gust. - Igualment.
Aquella és la teva.
MODALS ESSENCIALS PER A HOMES
Escolta, una altra cosa.
Has de deixar un dipòsit de dos mesos.
Potser no t'ho vaig dir. Tot és al contracte.
Som tots advocats, no?
Queda-te'l.
Ludvig. Benvingut.
Gràcies.
IMPORT TRANSFERIT: 18.000 SEK SALDO: 478 SEK
L'habitació era caríssima,
però no volia viure en una residència bruta.
El Ludvig i el Victor ho tenien tot.
Confiança en ells mateixos, el cognom adient.
Bolígrafs que costaven més d'un mes de lloguer.
Volia tot el que ells tenien.
Des del 1668 la universitat de Lund ha format estudiants en Dret.
I avui, ja sou part
de la història de la nostra institució.
Durant les properes setmanes, us familiaritzeu
i us endinsareu en els principis i les normes
que formen la base de l'estat suec.
Perdona.
- Sí? - Hi puc seure?
I tant.
Ja podeu seure tots, sisplau.
Ex lege libertas.
De la llei prové la llibertat.
És a dir, de les lleis prové la llibertat.
És una dita en llatí que expressa el principi
que les lleis són un requisit previ
i no una limitació de la llibertat individual.
Us vaig escriure per una feina.
- Agafa un barril i entra. - D'acord.
Simon!
- Pots agafar els gots del darrere? - Sí.
FUNCIONARI
Hola!
Al capítol
sobre l'atenuació de la responsabilitat al Codi penal,
hi ha una secció sobre l'error de dret.
Vull recalcar que quan parlem d'un error de dret,
els advocats ens referim a l'error de fet.
L'error de dret…
Havia sigut el millor alumne,
i aquí tots eren el millor.
Però el desconeixement de la llei no eximeix del seu compliment, oi?
Sinó, tots en hi podríem emparar.
- És molt difícil de refutar. - El principi Ignorantia iuris nocet.
Desconèixer la llei no empara un delicte. És el que més s'aplica.
Hi ha poques excepcions d'aquesta norma i només s'aplica en situacions…
Està lliure?
Sí.
Fredde.
Simon.
Quin rellotge.
- És un regal de graduació? - Sí.
El meu va ser una màquina de fer pasta.
Què n'he de fer, jo?
Pasta.
Què tens a la cara?
- En una nació… - Quina?
- A Östgöta. - Caram.
El Fredde era de poble i vivia en una residència.
Tot això m'encanta.
Li apassionava el Dret.
Sí, a mi també.
M'amoïnava que jo li hagués caigut tan bé. Tant de bo m'hagués quedat amb ell.
LA DE LA NETEJA VE DIMARTS!
CODI SUEC DELS ESTATUTS
LLEI DE LA LLIBERTAT D'EXPRESSIÓ
Ja em diràs si en vols comprar algun. Et faré rebaixa, és clar.
Te'ls pots quedar tots per…
3.500.
Gràcies, però me'ls compraré nous.
T'entenc perfectament. Els llibres nous fan més goig.
Ja ens veurem.
Sí.
Els estudiants ambiciosos havien anat corrents cap a la biblioteca de la uni.
Es veu que alguns robaven llibres, o els amagaven.
Ho feien perquè els rivals no poguessin citar les fonts importants.
LA NOIA DE LA BIBLIOTECA
No em diguis que no és depriment?
No em crec que ho trobis interessant.
No dic que ho sigui. És que no ho estàs enfocant bé.
No cal que t'agradi el codi de comerç. L'has d'estudiar.
Com si fossin les regles d'un joc de taula.
A Dret aprenem les regles de tots els jocs de taula.
Al final podem jugar a un dels jocs.
Aquella et mira.
- A mi tant me fa. - Què?
Dret fiscal, dret de societats…
Vull que sigui difícil i decidir quant cobro.
Anem a prendre unes birres i fem un pla d'estudi?
I tant, però ens veiem després.
Com?
Fins després!
M'has reconegut?
Un estudiant de Dret que compleix la llei.
Vine.
Què?
Ves-te'n! Ens veiem després!
No coneixia ningú com la Max.
Era perillosa.
Un futur advocat no hauria de ser amic seu.
Quin temps tan horrorós.
I tant.
No pateixis, et convido jo.
- Només has de beure això. - Amb el meu préstec universitari?
Això em recorda a Sickler's.
Sickler's?
Un lloc car on els joves intel·lectuals beuen martinis i mengen caragols.
Com a Franny i Zooey,
una novel·la de Salinger.
És on el Lane la convida al dinar?
Ell és diu Lane, oi? El nòvio fastigós?
Sí.
Te l'has llegit.
Què vas escriure a la paret?
Tenen vaixells. Nosaltres, les ones.
Tenen les parets i els balcons. Nosaltres tenim les cordes i les dagues.
I ara estimat, vine i dormirem a la vorera.
- És un poema? - Un avís.
Cal advertir la gent.
Els teus amics i tu sembleu molt…
professionals.
Som uns inadaptats intentant sobreviure.
- Hola! - Hola!
Ep, nois!
Qui són?
Els companys de pis.
Són el Ludvig Rehnskiöld i el Victor…
no sé què.
Per què vius amb l'1 % dels més rics?
No han triat el seu origen.
N'hem de prendre més.
He d'estudiar.
No.
No has de fer res.
Dos més.
Segur que vols ser advocat?
T'escau més ser escriptor.
No tinc res a explicar.
Però t'agradaria?
Fas Història de l'art?
Ho vaig deixar.
Llum i tècnica.
No té cap sentit.
No evoca emocions.
La nostàlgia no val res.
Llavors vas fer bé de deixar-ho.
Simon!
Vine.
William, el Simon, el nou llogater.
William Rosenius.
- Encantat. - Igualment.
Que bé que hagis vingut.
Avui fem un sopar amb amics i companys de la uni.
Sopes amb nosaltres.
I tant, m'encantaria.
- Escolta. - Sí?
Has begut?
Malament. El d'aquest apartament traiem excel·lents.
Vigila amb les notes.
Té, les estovalles.
Posarem la vaixella Nobel, d'una manera clàssica.
- Vols que pari taula? .- Ho farem plegats.
Americana i camisa.
- Saps què vull dir, oi? - Sí.
Et puc deixar roba si vols.
L'HORA DEL SOPAR
Col·loqueu les copes de dreta a esquerra en l'ordre en què servireu el sopar.
Ja has començat?
Molt bé.
Per què no emplates l'entrant?
Entenem que fos educatiu.
Però pagava la pena? Això és el que ens plantegem.
Evidentment que sí.
Parlem de Nova York.
Pràctiques d'estiu a l'ONU. Serien jornades de catorze hores.
Sis dies a la setmana… Això, tot l'estiu?
El Ludde és un superhome. No ho sabies?
El següent pas de l'evolució.
I és un imbècil.
I tu, August? Aniràs a l'empresa del teu oncle?
Sí, per descomptat.
Per descomptat.
Et felicitem o et donem el condol?
Victor, la teva família què ofereix?
I la teva, Sebbe?
Ja ho has decidit?
No m'ho preguntis. Tinc molta angoixa.
Sempre pots anar a l'agència sueca de migració.
El Barolo, sisplau.
Amb la teva mare, vols dir?
És nou?
- Sí. - Me l'ensenyes?
Un Certina.
No l'hi ratllis.
Un regal de graduació? Que elegant.
Un moment. La qualitat suprema suïssa no es veu cada dia.
Me'l tornes?
Au va, Victor.
No emprenyis.
Sabem que en tens de millors.
Sí, vinga, Victor. Treu-lo. Ensenya'ns el teu Hulk.
Va, ensenya'l.
Que l'ensenyi!
Me'l vaig pagar jo. Què hi farem? Es fa el que es pot.
Pel Simon.
No tens calés El que vols és pasta fàcil
No tens calés Sense pasta ho tens fumut
Si et deixen escurat
Penca molt, col·lega i tindràs pela llarga
Si et deixen escurat
Ves a tot gas, de pasta en necessitaràs
Si et deixen escurat
Penca molt, col·lega i tindràs pela llarga
Ningú et regala res en aquesta vida
Ves a tot gas, de pasta en necessitaràs
Aquí no fien, només volen calés
Un munt de joies i or pur
La pasta t'obre portes
Si t'ho roben tot, estaràs fumut
Simon? Ei, que marxem.
Encara s'ha endreçar.
Rentes els plats i passes l'aspiradora?
Et convido al sopar.
És clar.
Les copes de cristall s'han de fer a mà.
Victor, marxem o què?
Sí, som-hi!
Gràcies per netejar.
Disculpa el Victor.
Cal temps per acostumar-se al seu humor.
Per poder escriure, calen vivències.
T'estic segrestant.
Se'n pot dir segrest si hi estic d'acord?
Guaita, l'advocat…
- Fa temps que vius a Lund? - No gaire.
On et vas criar?
A molts llocs.
Ma mare es mudava molt.
- I ton pare? - Viu a Espanya, a Tarifa.
Ma mare ens deixava a ma germana i a mi amb ell
quan es cansava de nosaltres.
Però ell treballava molt i anàvem amunt i avall.
No és tan xulo com sembla.
Avui ens deixem anar.
Treu-te la roba.
Què dius?
La roba.
Sé que n'ets capaç.
Vinga, Simon!
Fes-ho!
En tens ganes!
T'encanta.
Tornem-hi.
- Tu tranquil. - Tornem-hi.
Simon!
Allà no! Simon!
Simon?
Simon!
Quiet, vull veure on t'has fet mal.
Quants dits veus?
Tres.
Hem d'anar a l'hospital?
No té res trencat.
Ma germana Dinah.
Té.
És d'una farmàcia?
Et farà mal un temps.
Quina bona primera impressió. Està inconscient.
T'ho havies de pensar abans d'enviar-lo al penya-segat.
Té el llavi partit. No es mor de càncer.
Au va, li passarà d'aquí unes hores.
Tu ho hauries de saber.
- Què hi fem, aquí? - Visc aquí.
Vius a Grey Gardens?
Estàs preparat per al Charles?
- Qui és el Charles? - Això és casa seva.
Diu que va néixer aquí.
Potser sí.
Amb ell mai se sap.
Si vols agafar una trompa, demana el vi.
La Max.
I el nou amic.
Benvinguts.
Us estàvem esperant.
Soc el Charles.
- Fas més bona cara. - Sí.
- Gràcies per… - Salvar-te la vida?
De res.
No el posis en ridícul. Això no es fa.
No els facis cas.
He intentat educar-los, però semblen gossos.
Són incorregibles.
Gustaf.
Robin.
Per els nous amics
i les gran aventures.
- "Cal anar sempre begut." - "És l'únic que importa."
"Per no sentir el pes del temps que ens trenca l'esquena".
"Cal anar sempre begut."
Salut!
Baudelaire.
No pateixis, Simon. És l'única formalitat que ens permetem.
No som una nació d'estudiants.
Fomentem la ruptura amb la tradició. Endavant, menja amb les mans.
No soc idiota per no haver estudiat Art.
Això són collonades, com els anuncis de les begudes energètiques.
El mercat de l'art ho denuncia. L'obra s'autodestrueix.
Charles, tu sí que m'entens.
Doncs no. La Max té raó.
Són més que collonades. Es tracta de plagi.
Al MoMA, al 1960, Jean Tinguely va cremar les seves instal·lacions.
Als 60? Ets un puto iaio.
Deixa'ls.
Tasta el chutney que ha fet el Gustaf.
Ha fet servir les nostres…
figues.
No és irònic que algú compri una obra d'art?
Que s'hi gasti diners i es quedi sense res?
Exactament. A la fi algú ho entén. Un lliure pensador.
La casa del Charles era a Professorstaden.
Semblava que fos d'una novel·la.
Els de la casa eren un equip.
Una família.
Un ramat.
M'hi sentia atret com la llum atreu una cuca.
- T'ajudo? - Simon?
Vine.
Seu.
Avui ets el convidat.
Ja t'has acostumat a nosaltres, i ara et volem conèixer.
A mi?
Faig Dret a la uni.
No sé per què.
No creiem en les coincidències. Sempre hi ha una raó.
Volia fer quelcom que fos útil,
que fos important.
No vinc d'una família rica ni amb estudis.
Els meus pares i tothom que conec té feines avorrides.
Quan era petit volia ser escriptor, però
no sabia què escriure.
El Dret era una solució segura.
Però?
Ens fan aprendre moltes normes.
I no podré fer mai pràctiques a l'ONU perquè no tinc contactes.
Suposo que Sartre s'equivocava.
El lliure albir no existeix.
Un existencialista desil·lusionat.
Silenci.
Només sé que no em vull avorrir.
Llavors…
Brindem per no avorrir-nos.
Et preguntes on has acabat?
El Charles ens ha ensenyat a viure amb honestedat, sense collonades.
L'acció i l'opinió són el mateix.
Viu les teves paraules. Fes el que dius.
La resta et du a una vida deshonesta.
Victor Serge deia que l'anarquisme ens ho exigeix tot,
però a canvi ens ho ofereix tot.
Segons la Max tens el que fa falta.
Estaràs a l'altura?
No sé què vols dir.
Val més que me'n vagi a casa.
Tan aviat?
Abans de fer el ridícul.
Això és impossible, perquè aquí…
ets amb amics.
Relaxa't.
Oblida't de la teva educació burgesa.
Gaudeix de la vida.
Qui és?
És catedràtic de Ciències Polítiques.
Està jubilat, però…
Encara fa classe d'Anarquia Política.
És el seu centre de reclutament.
Vol hostes que comparteixin la seva filosofia de vida.
Tu hi encaixes.
Li caus bé a tothom.
Sobre tot al Charles.
Coneixes la governança de l'article 12 sobre formes de govern?
Segur que en sortirà alguna part. Hi fiquen temes actuals.
Se senten rellevants.
- Busca el sistema de govern suec. - Què?
Que busquis el sistema de govern suec.
FORMES DE GOVERN (1974:152)
LES CORDES I LES DAGUES
PORTAL DE POESIA MUHAMMAD AL-MAGHUT (1934-2006)
Tenen els vaixells. Nosaltres, les ones.
Tenen les paraules Nosaltres, el fang
Tenen les parets i els balcons Nosaltres, les cordes i les dagues
Has trobat res sobre el comitè constitucional?
Què deies?
Llegeixes poemes?
Hola.
Aquesta llet és meva.
Perdona?
Era a la meva lleixa. Compra-me'n una altra.
M'ho dius de debò?
Són divuit corones.
- Vols que t'ingressi els diners? - No et mengis el meu menjar.
No soc tan ric com tu i el Victor.
HAS REBUT: 18 CORONES
Nou semestres per aprendre les normes.
Tota una vida per aplicar-les.
Quina pèrdua de temps.
L'Alice no va dir si va citar el dret administratiu.
- Sí que el va citar. - Sempre cal remetre al paràgraf 4.
"L'estat pot intervenir en interès privat."
Merda!
Segur que t'ha anat bé.
Me les piro.
Però és tradició. Hem de celebrar el primer examen.
- Estic baldat. - Vinga! És el principi.
- Que el fotin. - Vols ballar?
No se sap per què a les arnes els atreu la llum.
Hi ha científics que diuen que és per l'escalfor.
Altres creuen que és per la lluna.
Sabem que és una trampa.
UN CATEDRÀTIC S'UNEIX ALS OCUPES
Hi voletegen fins a quedar esgotades…
i moren.
BATUDA DE LA POLICIA ALS OCUPES
MULTEN UN CATEDRÀTIC DE LUND
Ens atansem a la terminal.
Arribarem a l'estació central de Copenhaguen a l'hora prevista.
No odiaves l'art clàssic?
Faré una excepció.
Ganimedes.
És més bonic que els altres.
Zeus el va segrestar perquè li fes de coper i potser d'amant.
És verinós?
Crec que sobreviurem.
La vida és curta. Passa del que no t'interessa.
El Charles et troba interessant. Als altres els caus bé.
Viuràs amb nosaltres?
Ara has de dir que sí.
- M'encantaria. - Molt bé.
Benvinguts.
Us puc ajudar?
Em pot ensenyar rellotges Hublot?
Són una bona elecció.
Us interessa algun model en concret?
El Classic Fusion si el té en estoc.
Molt bé.
Aquest val 185.000 corones daneses.
A veure.
Et queda bé.
Aquest val una ronyonada.
N'estic gairebé segura, però m'agradaria veure el Piguet.
El Piguet? És d'un altre nivell de preu.
Com deu saber.
Són macos, oi que sí?
Aquí tenim un Piguet Royal Oak Automatic.
Una peça clàssica que es caracteritza per l'esfera "Gran Tapisserie".
I el preu?
Aquest model val 235.000 corones daneses.
Unes 400.000 corones sueques.
Ajudeu-nos!
Un moment, ara vinc.
- Necessitem ajuda! - Què passa?
- Truques una ambulància? - Sí.
- Escolti? - Giri-la.
Enviï una ambulància al carrer Christian IV…
Una clienta s'ha desmaiat.
Està inconscient, però sembla que respira…
- Respira? - Té convulsions.
- Sí? - Pren els rellotges. No hi ha càmeres.
És la teva prova.
D'acord, ara respira.
Respira.
Respira, però…
No hi ha res més. D'acord.
Saps on és troba? Escolti?
Ara, sisplau!
- Es troba bé? - Sí.
Ràpid!
Mira al terra.
Estem de camí.
- Dona-me'ls. - Co…
- Tots. - Què collons feu?
- Què collons fas? - Tranquil! Calla! Te n'has sortit.
Ens amagarem una estona.
Volíem saber si tenies l'instint que cal.
Seu.
Les forces especials no trucarien al timbre.
Ara ets dels nostres.
Ets un bandit.
Que la riquesa dels altres flueixi sense que se t'enganxi.
Si no fos per Copenhaguen, hauria pensat que era xerrameca.
Una colla d'universitaris que creien que eren els elegits.
Ara és teu.
Però la seva rebel·lió era real.
La Max era real.
- Confies en mi? - Per què?
Tornen del més enllà.
Aquest és el millor remei.
Gràcies.
Simon.
Has demostrat que vols ser un dels nostres, que vols viure en gran.
Més salvatge.
Estàs preparat?
Un abisme sense fons travessa la societat.
La trajectòria de la teva vida no depèn de les teves habilitats,
dels teus mèrits o de quant treballis,
sinó de les estructures heretades.
Les teves oportunitats
estan predeterminades des que obres els ulls per primer cop.
Se'n diu privilegi.
Hi estàs d'acord?
Com tothom, no?
La mentida més gran de l'estat de benestar modern
és que proporcionar sanitat i educació equival donar les mateixes oportunitats.
Això permet culpar de qualsevol fracàs a l'individu.
És una manera enginyosa de protegir l'elit econòmica
de la crítica d'un sistema que només beneficia aquesta elit.
- Vols una revolució? - No.
El robatori és l'acte de recuperar i tornar la propietat.
Sou Robin Hood.
Sí, robem a qui no es mereix el que té.
Som els bandits.
Som il·legals.
No ens volem avorrir.
Com tu.
És més lletja que la meva
i té pitjor vista.
Qui vivia aquí abans?
Un estudiant.
Mai hi va encaixar.
No com tu.
Max.
M'ajudes a fer les postres?
Maria Conti, ha fet grans inversions a tres empreses sueques.
Què li va interessar de Suècia?
Aquí hi ha molts emprenedors joves i tinc curiositat per les idees innovadores.
- Deixa'm, hòstia. - Tranquil·la, relaxa't.
M'amoïno per tu.
- No cal, ho deixaré. - Quan?
Tu deixa'm, sé quan he de parar.
Això ho diuen tots els ionquis.
Però no soc una ionqui.
Soc ta germana,
ta germana gran.
…la nostra feina sostenible. Només hi ha un planeta.
Li agradaria passar més temps a Estocolm?
M'encanta.
El moviment mediambiental l'acusa d'ecoblanqueig
i de donar dades enganyoses sobre el diòxid de car…
Simon, volíem denunciar la teva desaparició.
Potser em canvio de pis.
D'aquí una setmana.
Que ràpid.
M'hauràs de tornar un mes de lloguer.
Vaig pagar dos mesos de fiança i el preavís és d'un mes.
Això no és gaire honest.
T'havies de quedar sis mesos
fins que tornés el Totte.
Sí, però el preavís és d'un mes, segons el teu contracte.
Som advocats, oi?
El meu client reclama 50.000 corones per danys.
Partim de la base que el venedor
va manipular el comptaquilòmetres abans de vendre'l per demanar-ne més diners.
Per això…
va ser premeditat.
Com es declara l'acusat?
M'oposo a la demanda.
No es pot demostrar que fos el venedor qui manipulés el comptaquilòmetres,
ni es pot provar que ho fes abans del canvi de propietari.
I quines proves vol aportar?
Disposo de l'informe d'un mecànic que ha inspeccionat el vehicle.
És l'annex 3 de la reclamació.
"Confonem la veritat amb el que volem que sigui cert.
Hi ha persones que ho tenen tot i n'hi ha que no tenen res.
És immoral no voler respectar lleis injustes?"
Interessant.
Aquest cap de setmana fem una festa.
Si vens, estic disposat a tornar-te la fiança,
si ens ajudes una mica.
Com que t'agraden les normes justes
i tot això.
Considera-ho una festa de comiat.
Busca la xarnera de l'ostra.
I després l'obres.
Et convé anar amb compte.
Vull dir que no els coneixes.
O també ets un lladre?
És que no hi penso gaire.
Espero que t'adonis que són…
depredadors.
Sé que em menyspreen.
Es pensen que soc un acadèmic fracassat,
però malgrat tot em necessiten
a les seves pobres vides.
Però tu encara pots fugir, Simon.
Et queda poc temps.
Recorda una cosa…
no ets el primer.
Que m'entens?
Puja la marea.
Val més que tornem.
"Cal anar sempre begut
per no sentir el pes del temps
que ens trenca l'esquena.
Cal anar sempre begut".
Salut!
- Quant fa que vius aquí? - Dos anys.
- La Dinah feia un curs d'anarquia. - I us vau mudar aquí?
No està bé, ja ho deus haver notat. S'ha ficat en aquest cacau.
I per això ets aquí? Per vigilar-la?
Som germanes.
No tinc ningú més.
Em tens a mi.
La festa és per a l'elit del futur?
Ets esclau dels rics.
- Deixa-ho córrer, no hi vagis. - He dit que els ajudaria.
I seré lliure.
Gràcies per allò.
M'alegro de veure't. A tu també, a tothom.
Ja ho arreglaré.
Us ho passeu de conya? Molt bé.
Hola, i la teva copa? Ara ho arreglarem.
No ens coneixem.
- Hola. - Hola, som…
- Però… - Que bé!
- Ballem? - I tant.
Molt bé, va.
Ja ens veurem, Victor. Ho sento. Perdona, tio.
Simon.
Ets aquí.
Pots reomplir el ponx?
Quan em tornaràs la fiança?
Tu omple el ponx.
Simon!
Ajudes a netejar? Han vessat cervesa al menjador.
Tranquil.
Estic tranquil.
Ara.
Ho farà el Ludvig.
No ho crec pas.
Té molta feina.
Què collons vols?
Res de res.
Ves al llit, et veig cansat. Però quins…?
- Ei! - Has començat tu! Deixa'm!
- Va, deixa'l anar! - Deixa'm!
No em toquis!
- Prou! - No!
Fot el camp! Què cony fas?
- Oblida't de la fiança! - Malparit!
És la una en punt.
Tranquil, només fa 15 segons. Ets molt impacient.
Si no trec matrícula, em moro.
I si no, que no serà el cas, no s'acabarà el món.
Trobaràs feina en qualsevol forat.
Quina mala llet.
Matrícula?
Sí?
Au, va.
Per què no funciona?
PÀGINA D'INICI
Sí! Visca!
JURISPRUDÈNCIA NOTA: APROVAT
- A on vas? - Simon?
- Què has tret? - Una feina en un forat.
Autocompassió.
Un amor pueril.
Hauria de ficar els records en una capsa i llençar la clau. Oblidar-me de la Max.
Em sentia fastigós.
Volíem les claus de la casa dels pares del Ludvig.
Són els amos d'una gestora de capitals.
El fons administra mil milions.
L'última base imposable va ser de 23 milions.
A qui li importa?
T'has follat el Ludvig per les claus?
M'ho podies haver demanat.
M'hauries dit que sí?
Us arrisqueu massa.
Sou imprudents, impulsius i violents.
Tu no vens, Charles. No t'hi fiquis.
Si m'hi veig implicat, m'hi hauré de ficar.
Però t'agrada el xampany i el filet.
T'hem donat mitjans per viure bé.
No és un dels nostres objectius.
Val més aparcar i entrar per aquí. La càmera trigarà a veure'ns.
- Hi has anat al migdia? - No hi havia ningú. Hi podem entrar.
No.
No puc anar a la presó.
Hi deu haver un Porsche.
I més cotxes.
No són uns rellotges.
Pots venir,
si en tens ganes.
Estic fart de quedar-me al marge.
Aquí.
Queda't amb la Max.
Si t'agafa pànic, respira.
No encenguis cap llum.
Tanca la boca.
- No fotis, Max. - Deixarem un missatge.
Mecàgon…
Hem de marxar.
Aixeca el cul, hòstia. No deixarem cap pista.
I si es mor?
Que es mori.
TENIU LES PARETS NOSALTRES TENIM LES CORDES
ATENTAMENT, VICTOR SERGE GESTIÓ DE CAPITALS
Merda.
Apagui el motor.
- Tinc un far trencat? - El carnet.
El tinc a casa, a l'altre abric. Ara tornava de la feina.
Té cap document d'identitat?
No, no m'esperava que em pararien.
Nom i número del DNI, sisplau.
Per comprovar el carnet necessito aquestes dades.
Minna Haddad, 010316-4423.
Si m'han de multar, que sigui ara mateix.
He treballat dotze hores. Tinc son.
Baixi del cotxe.
Això és al codi? No em toqui!
Té una ordre de registre?
No, Robin. No.
- Com es diuen? Posaré una queixa. - No li convé posar-se així.
Obri el maleter.
Deixi'm i l'obriré.
Arrenca!
Va ser abans o després de disparar la minyona?
Un accident.
Això espero o tindreu problemes. Doneu-me la pistola.
Robin!
Què voleu que us digui? Soc imbècil.
Ho sento.
No!
Tarat dels collons!
Ets mort!
Deixa'm, no em toquis.
Ens han donat 550.000 pels cotxes.
Ens en quedem 400.00.
Te'n toquen 150.000.
Costarà el 20 % blanquejar els calés i ingressar-te'ls.
Així s'acaba tot?
Us esteu desfent de mi.
Qui us va parir.
Ves-te'n a casa.
Miraves una peli amb amics i se t'ha fet tard.
Si t'ho diu el Ludvig, sorprèn-te.
- Truquem a la poli. - No.
Torna a casa per deixar-hi les claus.
- Max, escolta'm. - Calla.
No respira.
Ja respira.
Respira, però…
Està inconscient, però respira.
M'amenaces?
Que marxi.
Fes-te la bossa que marxarem.
Oblida'ns.
- No ens coneixem. - Amaga't.
Que no et relacionin amb nosaltres.
Mecàgon l'ou! M'hi has implicat tu i ara em deixes penjat.
No t'hi hem obligat. Vas ser tu.
Els explicaré qui sou.
No saps qui som.
Ni saps com ens diem.
No saps res.
Afanya't i desfés-te d'ell!
- No te n'havies de penjar. - Calla!
Espera'm.
Et trucaré.
No sé ni el teu nom.
Sí, digui?
Agafaré un taxi.
Victor?
Un moment.
Han entrat a casa dels meus pares. Han disparat la Joyce.
- Qui és? - La minyona.
Me n'he d'anar.
- És viva? - No ho sé, és a l'UCI.
- Has vist les meves claus? - No.
Deu ser el taxi.
Fa fred al carrer.
Què?
Agafa l'abric.
El pare del teu amic està carregat de diners.
Tenir un fons és com tenir un planeta.
No som amics, visc allà.
Ha sigut un grup de l'estil de la Fracció de l'Exèrcit Roig.
A part dels cotxes, què han robat?
I jo què sé?
Mira, es venen bosses amb això:
"Teniu les parets. Nosaltres, les cordes."
Quin mal gust.
Sí, però fa gràcia.
T'enfades si me'n compro una?
Aquest número no existeix. Comproveu-lo o truqueu a informació.
Com està la Joyce?
Es diu així, oi?
Encara està sedada. La despertaran d'aquí uns dies.
Espero que els fills hi siguin.
El meu pare els ha comprat bitllets.
¿Recordarà alguna cosa,
del robatori?
Ni idea.
- Què diu la policia? - Res, només que són terroristes.
Coneixes el Victor Serge?
Es veu que era un antic comunista.
No és que tu siguis comunista, però llegeixes molt.
No era comunista.
Era anarquista. Creia en la rebel·lió,
en atacar les persones que no es mereixien el que tenien.
La Joyce porta 5 anys amb nosaltres.
Envia el sou a la família perquè els néts vagin a una escola privada a Santiago.
Com pot ser que no es mereixi el que té?
La set ens crema a la gola
La llengua ens penja seca i rígida,
però aviat beurem a glopades
i tothom tindrà la seva part
Compte!
Vinga, més ràpid.
Va, som-hi.
La segona glopada lloa la vida com un núvol
La tercera la notem de cap a…
- És l'opció vegana? - Sí.
Salut!
Tothom fa un clau a la nació de Lund!
Ai! Què coi fas?
El Ludvig tenia raó.
La Joyce no tenia parets ni balcons.
Res no justificava el que havíem fet.
On són?
Ni idea.
Són incontrolables. Fan el que els rota.
Vas dir que jo no era el primer. Per què?
No ho recordo. Devies despertar el meu instint paternal.
Ja n'hi ha prou, hòstia!
Els he de trobar! On són?
No sé res més.
Hauries encaixat aquí…
si tot hagués sigut diferent.
No tornis mai més.
HENRIK JONSSON HABITACIÓ 1324
Perdona.
Busco el Henrik Jonsson.
Ah…
Vivia aquí el semestre passat, però no va tornar després de l'estiu.
Jo no sabia qui era fins que van dir que havia desaparegut.
Desaparegut?
Escolta!
T'estranyarà la pregunta…
Coneixes el Charles?
Deien que el Henrik era raret, però és perquè no el coneixien.
Va conèixer una noia l'hivern passat.
Volia anar a viure amb ella,
però van trencar.
Es va quedar fet pols.
I…
Això et semblarà estrany, ho sé.
Abans que el Henrik desaparegués, va dir
que si algú que coneixia el Charles preguntava per ell,
li havia de donar aquest tiquet de la biblio.
BIBLIOTECA UNIVERSITÀRIA MEMÒRIES D'UN REVOLUCIONARI
Aquí el tens.
El teu coordinador ens ha d'avisar si l'inclou a les lectures.
És el segon cop en tres mesos que el demanen.
MEMÒRIES D'UN REVOLUCIONARI
Perdona, què estàs fent?
Hi havia pàgines enganxades. Només les volia llegir.
Ens n'has d'informar.
Faràs malbé el llibre.
No el faré malbé. Aniré amb compte.
MAX: LEA VALVERDE DINAH: BELINDA VALVERDE
ROBIN: AXEL LINDGREN GUSTAF: GABRIEL ERIKSSON
No saps qui som.
No som ningú.
No saps com ens diem.
No som res.
Hola?
Charles?
La doctrina de l'assumpció és un principi de la interpretació contractual
que té en comte com es va redactar el contracte
sí, al moment de l'acord, se sabien els fets que van ocórrer.
Al cas Skarin…
Simon.
Anirem a una nació, tu també vens.
Fan un concurs a Helsingkrona.
L'assistència és obligatòria.
…només l'activitat pot constituir una obligació.
La passivitat és una excepció. Cal anar amb compte.
Digui?
Max?
On ets? Digues alguna cosa.
Els he deixat.
A on vas?
M'has ajudar.
Només et tinc a tu.
Tinc habitació a un hotel d'Estocolm amb el nom de Bonnot.
Està tot pagat.
Quedem allà.
La clandestinitat t'ho exigeix tot.
T'exigeix fer el que cal,
que visquis com aprens.
Sinó, ets un lladre i prou.
Un assassí.
Un depredador.
Max.
Dinah.
Gustaf.
Robin.
EL ROBIN HAVIA…
Per a mi, encara us dieu així.
Era el vostre imbècil,
però em vau subestimar.
Us penseu que no sé qui sou.
Però vosaltres no sabeu qui soc.
SI DIC QUE NO, S'ACABARIA TOT
És la meva assegurança.
VAN DISPARAR LA JOYCE ERA AL TERRA, SAGNANT
SOM ELS BANDITS
JAMES JOYCE ULISSES
Collons.
Estàs sonat o què?
Què hi fas, aquí?
Vaig cap a Estocolm.
A una visita d'estudi al parlament.
Encara tinc temps.
Què fa la mare?
Com sempre.
I el pare?
I jo què sé? Ha fet una entrevista de feina…
Et drogues? Fas pinta de ionqui.
- No. - Què et passa?
Et recordes de l'institut?
- No entenia Joyce ni Faulkner. - No.
Volia que m'agradessin.
No et sembla que has d'anar a un psiquiàtric?
Si passa res, vull que et quedis els llibres.
- Són a la meva habitació. - Però què tens?
- Digues que sí. - Si, com vulguis, sonat.
Promet-me que te'n recordaràs.
De Joyce i Faulkner?
Ets el meu germà, bro.
Sí.
Estic cansat.
- No li diguis a la mare que he vingut. - No.
ESTACIÓ CENTRAL
Disculpi'm.
És un hotel, això?
No és el primer que ho pregunta.
Que té reserva?
Em penso que sí. Bonnot.
Un moment.
L'habitació dotze.
Per aquí.
Maletes?
No.
Aquest vespre servim tàrtar de vedella i bacallà amb rave picant.
Endavant.
La seva secretària m'ha dit que volia balcó.
- Sí. - Avisi'm si vol res més.
Fem un còctel Negroni espectacular.
Bona nit.
Vull menjar alguna cosa.
Faci pujar el de sempre a la suite de la Maria Conti.
És clar.
Li pujarem l'equipatge.
FINANCERA MILMILIONÀRIA A ESTOCOLM
Aquí hi ha molts emprenedors joves i tinc curiositat per les idees innovadores.
No diguis res.
He llegit l'esquela.
El Charles l'hauria odiat.
Em sap greu.
Hòstia!
Què?
Agafa el mòbil.
Què collons feu?
Això no és cosa teva.
Vols que et lligui?
- Lliga'l. - Estarà tranquil.
- Què penseu fer? - Matar-te.
Ja prou.
Agafem el que necessitem i deixem un missatge.
- I prou. - Hi estàs d'acord?
Quan marxem de l'hotel, no ens tornaràs a veure.
Ni un segon més.
Queda't aquí.
Servei d'habitacions.
Matteo?
No, tinc una filla! Sisplau!
Vull el codi.
Quin és el codi?
El codi, collons!
8-3-8-4.
La cara.
Ei!
Somriu.
Escolti?
Gustaf.
Ajuda'ns, psicòpata de merda!
L'ART ÉS UNA MERDA
L'hem de treure d'aquí!
Hòstia!
Arrenca!
Ha d'anar a l'hospital, es dessagna.
Ja ho sé.
Surt.
Afanya't!
Deixa'l fora. No entris amb ell.
Promet-m'ho.
No pateixis, fins després.
Para, collons.
El meu mòbil.
No et dius Max, sinó Lea.
Valverde.
Sé com us dieu.
Tinc els números de DNI.
Si em passa res, esteu acabades.
Tu i jo hem acabat.
Henrik Jonsson.
Es deia així, oi?
SOM ELS BANDITS
És l'imbècil que vau utilitzar fins que va petar.
- Em vas trobar. - No va anar així.
No va ser només això.
Merda…
Ja saps què pots escriure.
Viu les teves paraules.
Fes el que dius.
L'acció i l'opinió són el mateix.
La resta et du a una vida deshonesta.
Subtítols: Cristina Casas Peregrina