Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
‫הוא עולה 185,000 קרונות דניות.‬
‫מתאים לך.‬
‫אני רוצה לראות גם פיגה.‬
‫יש לנו כאן פיגה רויאל אוק אוטומטי.‬
‫זה שעון קלאסי‬
‫עם מאפיינים של גרנד טפיסרי בלוח.‬
‫והמחיר?‬ ‫-הדגם הזה עולה 235,000 קרונות דניות.‬
‫עזרה!‬
‫אנחנו צריכות עזרה!‬
‫רק רגע.‬
‫מה קורה פה?‬ ‫-אנחנו צריכים עזרה!‬
‫אתה יכול להזעיק אמבולנס?‬ ‫-כן, ודאי.‬
‫תסובב אותה על הצד.‬ ‫-כן.‬
‫את בסדר?‬
‫אני צריך אמבולנס‬
‫לרחוב כריסטיאן הרביעי…‬
‫זה דחוף. לקוחה שלנו התמוטטה.‬
‫הלו?‬ ‫-קח את השעונים.‬
‫אין שם מצלמות.‬
‫זה המבחן שלך.‬
‫תחיה את המילים שלך.‬
‫תעשה את מה שאתה אומר.‬
‫הפעולה והדעה צריכות להיות זהות.‬
‫כל דרך אחרת מובילה לחיים שאינם הגונים.‬
‫- סופו של אדי -‬
‫- שבעה שבועות קודם לכן -‬
‫ברוכים הבאים ללונד.‬
‫לונד.‬
‫ארבעים וחמישה אלף סטודנטים.‬
‫אותו מספר של חלומות.‬
‫החלום שלי הוא להיות סופר.‬
‫אבל אין לי על מה לכתוב,‬ ‫אז במקום זה בחרתי ללמוד משפטים.‬
‫תשעה סמסטרים כדי ללמוד את חוקי המשחק.‬
‫- אנחנו השודדים -‬
‫חיים שלמים כדי ליישם אותם.‬
‫היי! נפל לך משהו!‬
‫חשבתי שבחרתי לעצמי חיים.‬
‫טעיתי לגמרי.‬
‫חזירים!‬
‫עצור!‬
‫משטרה!‬
‫עצור!‬
‫זהירות! מאחורייך!‬
‫אל תזוז!‬
‫לא עשיתי כלום!‬ ‫-אמרתי לך לא לזוז!‬
‫אתה חבר בקבוצה כלשהי?‬ ‫-מה?‬
‫מה אתה עושה פה?‬ ‫-באתי ללמוד משפטים.‬
‫נו, באמת, מקס!‬
‫מהר! צריך לברוח!‬
‫מי אתם?‬
‫אנחנו סתם אנשים, אנחנו כלום.‬
‫מהר, מקס!‬
‫- לנו יש חבלים ופגיונות -‬
‫- חיים הגונים -‬
‫בדיוק בזמן. סימון, נכון?‬
‫סליחה על הפעמון. צריך לתקן אותו.‬
‫אני מקווה שלא הסתבכת בדרך.‬
‫לא, עשיתי רק טעות קטנה.‬
‫אין מה לקנא במשטרה היום.‬
‫אתם שוכרים פה? למי הדירה הזאת שייכת?‬
‫לא. היא של המשפחה.‬
‫תרגיש בבית.‬
‫גם אבא שלי למד פה משפטים,‬ ‫אבל הוא לא עבד כעורך דין.‬
‫במה הוא עובד?‬
‫הוא מנהל קרן. משקיע.‬
‫הוא עובד הרבה עם מזרח אירופה ועם אסיה.‬
‫אנרגיה ירוקה ובת קיימא, כאלה דברים.‬
‫המדף האמצעי שלך.‬
‫נשאר שם קצת מהאוכל של טוטה,‬ ‫פשוט תזרוק אותו.‬
‫אתה תגור בחדר שלו.‬
‫כי הפרחח הקטן נטש אותנו‬ ‫לטובת שנת שבתון באקס-אן-פרובאנס.‬
‫אני לא אסלח לו אף פעם.‬
‫ויקטור ולין.‬ ‫-סימון.‬
‫נעים מאוד.‬
‫גם לי.‬
‫החדר שלך שם.‬
‫- נימוסים חיוניים לגבר -‬
‫היי, עוד דבר אחד.‬
‫צריך לשלם מקדמה של חודשיים עבור החדר.‬
‫יכול להיות ששכחתי לציין את זה.‬ ‫הכול כתוב בחוזה.‬
‫בכל זאת, אנחנו עורכי דין.‬
‫שמור אותו.‬
‫לודוויג. ברוך הבא.‬
‫תודה.‬
‫- ל-ר -‬
‫- סכום להעברה: 18,000 קרונות‬ ‫יתרה: 478 קרונות -‬
‫החדר היה הרבה יותר מדי יקר,‬
‫אבל לא רציתי לגור במעונות מעופשים.‬
‫ויקטור ולודוויג קיבלו הכול מההתחלה.‬
‫ביטחון עצמי.‬
‫שם המשפחה הנכון.‬
‫עטים כדוריים שעולים יותר משכר דירה לחודש.‬
‫רציתי כל מה שהיה להם.‬
‫מאז שנת 1668,‬
‫אוניברסיטת לונד מחנכת סטודנטים למשפטים.‬
‫והיום, אתם הופכים לחלק‬
‫מההיסטוריה מעוררת הגאווה של המוסד שלנו.‬
‫בשבועות הקרובים,‬
‫תזכו להכיר‬
‫ולהטמיע‬
‫את העקרונות והחוקים‬
‫שמהווים את הבסיס למשטר השוודי.‬
‫- אקס לגה ליברטס -‬
‫סליחה.‬
‫כן?‬ ‫-הכיסא הזה פנוי?‬
‫כן, בטח.‬
‫אני מבקש שתשבו במקומות.‬
‫אקס לגה ליברטס.‬
‫מהחוק נובעת החירות.‬
‫או, לחילופין,‬
‫מהחוקים נובעת החירות.‬
‫זו אמרה לטינית‬
‫שמבטאת את העקרון‬
‫על פיו שלטון החוק‬
‫הוא תנאי הכרחי‬
‫לחירות אישית, ולא מגבלה שמוטלת עליה.‬
‫- ארימן -‬
‫שלחתי לך אימייל בקשר לעבודה.‬
‫קח חבית ותיכנס.‬
‫כן.‬
‫סימון!‬
‫אתה יכול להביא כוסות מאחורה?‬ ‫-כן.‬
‫- עובד ציבור -‬
‫היי!‬
‫בפרק‬
‫שעוסק ביסודות הפטור בחוק הפלילי,‬
‫יש פסקה שעוסקת בטעויות בפרשנות החוק.‬
‫אני רוצה להדגיש‬
‫שכאשר עורכי דין טועים בפרשנות החוק,‬
‫מדובר בטעות שאינה טעות עובדתית.‬
‫טעות בפרשנות…‬
‫תמיד הייתי התלמיד המצטיין בכיתה.‬
‫כאן, כולם היו מצטיינים.‬
‫אבל אי היכרות עם החוק‬
‫לא יכולה להוות תירוץ לפשע, נכון?‬
‫אחרת, כולם היו טוענים טענות כאלה.‬
‫קשה מאוד להפריך אותן.‬ ‫-זה העיקרון "איגנורנציה יוריס נוסט".‬
‫אי הכרת החוק אינה תירוץ לפשע.‬ ‫זה העיקרון שמיושם ברוב המקרים.‬
‫חריגות מהכלל הזה נדירות,‬
‫ומתייחסות רק למצבים…‬
‫אפשר לשבת?‬
‫כן.‬
‫פרדה.‬
‫סימון.‬
‫שעון יפה.‬
‫מתנה לסיום הלימודים?‬
‫כן.‬
‫אני קיבלתי מכונת פסטה כשסיימתי.‬
‫מה אני אמור לעשות עם מכונת פסטה?‬
‫להכין פסטה.‬
‫מה קרה לפנים שלך?‬
‫הייתי באגודה ו…‬ ‫-איזו אגודה?‬
‫אוסטגוטה.‬ ‫-לעזאזל.‬
‫פרדה הגיע מחור נידח וגר במעונות בווילדנדן.‬
‫אני מת על החרא הזה.‬
‫הייתה לו אובססיה לחוקים ולחוזים.‬
‫כן, גם אני.‬
‫העובדה שמצאתי חן בעיניו הדאיגה אותי,‬
‫אבל הייתי צריך להישאר איתו.‬
‫- לא לשכוח, מנקה ביום שלישי! -‬
‫- ספר החוקים השוודי -‬
‫- יסודות החוק‬ ‫על חופש הביטוי -‬
‫תגיד לי אם אתה רוצה‬ ‫לקנות ספרים. במחיר מיוחד, כמובן.‬
‫אתה יכול לקבל את כולם ב…‬
‫3,500.‬
‫כן, תודה, אבל אני חושב שאקנה חדשים.‬
‫אני מבין לגמרי.‬ ‫הספרים החדשים יותר יפים ורעננים.‬
‫להתראות.‬
‫כן.‬
‫עורכי הדין הכי שאפתניים‬ ‫כבר מיהרו לספריית האוניברסיטה היפהפייה.‬
‫היו שמועות על אנשים שגנבו ספרים,‬
‫או לפחות הסתירו אותם.‬
‫הכול כדי שסטודנטים אחרים‬
‫לא יוכלו לצטט את המקורות החשובים ביותר.‬
‫- הבחורה מהספרייה? -‬
‫פשוט תודה שזה מרסק את הנשמה.‬
‫אין סיכוי שבאמת חשבת שזה מעניין.‬
‫אני לא אומר שזה מעניין‬ ‫אלא שהגישה שלך לא נכונה.‬
‫אתה לא צריך לאהוב את דיני המכר,‬
‫רק לדעת אותם.‬
‫תחשוב שאלה חוקים של משחקי לוח.‬
‫תואר במשפטים זה כמו ללמוד‬ ‫את החוקים של כל משחק לוח שיש.‬
‫כשתסיים, תוכל לשחק באחד מהם.‬
‫מישהי מסתכלת עליך.‬
‫לי אישית לא אכפת איזה.‬ ‫-מה?‬
‫מיסים, חברות, קניין רוחני…‬
‫העיקר שזה יהיה קשה,‬
‫ושאני אקבע כמה ארוויח.‬
‫רוצה ללכת לשתות בירה‬ ‫ולקבוע מתי נלמד למבחנים?‬
‫בטח, אבל אני אבוא עוד מעט.‬
‫מה?‬
‫אני אבוא עוד מעט!‬
‫זיהית אותי?‬
‫שומר חוק וסטודנט למשפטים.‬
‫בוא.‬
‫מה?‬
‫לך!‬
‫אני אבוא עוד מעט!‬
‫אף פעם לא הכרתי מישהי כמו מקס.‬
‫היא הייתה מסוכנת.‬
‫עורך דין לעתיד לא אמור להסתובב איתה.‬
‫מזג האוויר נורא.‬
‫כן.‬
‫אל תדאג.‬
‫אני אשלם.‬
‫זה הדבר היחיד שאתה אמור לשתות.‬
‫אני חי מהלוואת סטודנט.‬
‫המקום הזה מזכיר לי את "סיקלר".‬
‫"סיקלר"?‬
‫מקום יקר שבו משכילים צעירים‬
‫שותים מרטיני ואוכלים חלזונות.‬
‫מ"פראני וזואי",‬
‫ספר של סלינג'ר.‬
‫שם ליין קונה ארוחת צהריים?‬
‫קוראים לו ליין, נכון? החבר הנוראי שלה?‬
‫כן.‬
‫אז קראת את הספר.‬
‫מה ריססת אז על הקיר?‬
‫"להם יש ספינות‬ ‫לנו יש גלים‬
‫"להם יש קירות ומרפסות‬ ‫לנו יש חבלים ופגיונות‬
‫"ועכשיו, אהובתי‬ ‫בואי, נישן על המדרכה"‬
‫זה שיר?‬ ‫-זאת אזהרה.‬
‫אנשים צריכים אזהרה.‬
‫את והחברים שלך נראיתם די…‬
‫מקצועיים.‬
‫אנחנו בסך הכול כמה חריגים שמנסים להסתדר.‬
‫היי.‬ ‫-היי.‬
‫היי, חברים!‬
‫מי אלה?‬
‫השותפים שלי.‬
‫לודוויג רנסקיולד וויקטור…‬
‫משהו.‬
‫למה אתה גר עם האחוזון העליון?‬
‫אין להם ברירה, משם הם באים. לא?‬
‫אנחנו צריכים עוד משקה.‬
‫אני חייב ללמוד.‬
‫לא.‬
‫אתה לא חייב כלום.‬
‫עוד שניים.‬
‫אתה בטוח שאתה רוצה להיות עורך דין?‬
‫אתה נראה יותר כמו סופר.‬
‫לצערי, אין לי על מה לכתוב.‬
‫אבל היית רוצה?‬
‫את לומדת תולדות האמנות?‬
‫עזבתי את הלימודים.‬
‫אור וטכניקה.‬
‫אין לזה שום משמעות.‬
‫זה לא מעורר רגשות.‬
‫זאת רק נוסטלגיה.‬
‫אין בזה שום ערך.‬
‫נשמע שעזבת בצדק.‬
‫סימון!‬
‫בוא הנה.‬
‫ויליאם, זה סימון, הדייר החדש שלנו.‬
‫ויליאם רוסניוס.‬
‫נעים מאוד.‬ ‫-כן.‬
‫מושלם שאתה פה.‬
‫אנחנו עורכים הערב ארוחה‬ ‫לחברים ועמיתים ללימודים.‬
‫אתה אוכל איתנו.‬
‫בטח, בשמחה.‬
‫היי.‬
‫כן?‬
‫הלכת לשתות?‬
‫זה לא טוב.‬
‫בדירה שלנו, כולם מקבלים ציונים מעולים.‬
‫תדאג לא להיקלע לפיגור.‬
‫מפת שולחן.‬
‫נלך על כלי אוכל מסדרת נובל ועריכה קלאסית.‬
‫אתה רוצה שאני אערוך את השולחן?‬ ‫-נעשה את זה ביחד.‬
‫תלבש ז'קט וחולצה לבנה.‬
‫הבנת את הכוונה, נכון?‬ ‫-כן.‬
‫תגיד לי אם אתה צריך ז'קט.‬
‫- ארוחת ערב -‬
‫הנח את הכוסות מימין לשמאל‬
‫על פי הסדר שבו יוגשו היינות.‬
‫כבר התחלת?‬
‫נחמד.‬
‫למה שלא תצלחת את המנות הראשונות?‬
‫- גרנד הוטל -‬
‫הבנו שזה חינוכי,‬
‫אבל המאמץ באמת שווה את זה? זאת השאלה.‬
‫הייתי אומר שבהחלט כן.‬
‫אנחנו מדברים על ניו יורק,‬
‫התמחות קיץ באו"ם.‬
‫אנחנו מדברים על ימי עבודה של 14 שעות,‬
‫שישה ימים בשבוע…‬
‫כמה זמן? כל הקיץ?‬
‫לודוויג על-אנושי. עוד לא הבנת את זה?‬
‫השלב הבא באבולוציה.‬
‫ואידיוט מושלם.‬
‫אפגבה, אתה תעבוד במשרד של הדוד שלך?‬
‫כן, ודאי.‬
‫ודאי.‬
‫להציע לך ברכות או תנחומים?‬
‫ויקטור, מה יש למשפחה שלך להציע?‬
‫מה איתך, סבה?‬
‫כבר החלטת?‬
‫אל תשאל, אני סובל מחרדה רצינית.‬
‫תמיד יהיה לך מקום בסוכנות ההגירה השוודית.‬
‫את הברולו, בבקשה.‬
‫עם אמא שלך, אתה מתכוון?‬
‫שעון חדש?‬
‫כן.‬ ‫-אפשר לראות?‬
‫סרטינה.‬
‫אל תשרוט אותו.‬
‫מתנה לסיום הלימודים? אהבתי.‬
‫לא, רגע.‬
‫לא בכל יום רואים את שיא האיכות השוויצרית.‬
‫אפשר לקבל אותו בחזרה?‬
‫די, ויקטור.‬
‫אל תהיה שמוק.‬
‫אנחנו יודעים שיש לך ציוד רציני.‬
‫כן, בחייך, ויקטור. שלוף אותו.‬ ‫תראה לנו את הענק.‬
‫כן, תראה לנו.‬
‫תראה לנו!‬
‫שילמתי עליו בעצמי,‬ ‫אבל אתם יודעים, עושים מה שאפשר.‬
‫לחיי סימון.‬
‫"בלי מזומן‬ ‫כסף מהיר, מפתה, קל‬
‫"בלי מזומן‬ ‫בלי כסף לא תגיע לשום מקום‬
‫"למי שאין לו אגורה‬
‫"תעבוד קשה, חבר‬ ‫מהר מאוד יהיה לך כסף לבזבז‬
‫"למי שחסר לו‬
‫"תן פול גז‬ ‫עוד תצטרך את הכסף‬
‫"למי שאין לו אגורה‬
‫"תעבוד קשה, חבר‬ ‫מהר מאוד יהיה לך כסף לבזבז‬
‫"שום דבר לא בא בחינם‬ ‫בימים של צנע‬
‫"תן פול גז‬ ‫עוד תצטרך את הכסף‬
‫"בלי אשראי, רק מזומן‬
‫"אזמרגדים, תכשיטים ויהלומים שנשארים‬
‫"כסף הוא המפתח שפותח כל דלת‬
‫"זה שוד, שים את הכסף בתיק"‬
‫סימון? היי, אנחנו בדיוק יוצאים.‬
‫אהה, נשאר עוד קצת.‬
‫אולי תשטוף כלים ותשאב אבק,‬
‫והארוחה תהיה על חשבוני?‬
‫בטח.‬
‫את כוסות הקריסטל צריך לשטוף ביד.‬
‫ויקטור, הולכים או מה?‬
‫כן, בואו נלך!‬
‫תודה שניקית.‬
‫אתה חייב לסלוח לוויקטור.‬
‫לוקח זמן להבין את ההומור שלו.‬
‫כדי לכתוב, אתה צריך לחשוף את עצמך.‬
‫אני חוטפת אותך.‬
‫זה נקרא חטיפה גם אם מסכימים לזה?‬
‫תשובה של עורך דין.‬
‫את גרה בלונד הרבה זמן?‬ ‫-לא ממש.‬
‫אז מאיפה את?‬
‫מכל מקום.‬
‫אמא שלי אהבה לעבור דירות.‬
‫ואבא שלך?‬ ‫-הוא גר בספרד, בטריפה.‬
‫אמא שלי הייתה משאירה אותי ואת אחותי אצלו‬
‫כשהיא הייתה צריכה הפסקה מאיתנו.‬
‫הוא עבד קשה, אז היינו משוטטות.‬
‫זה נשמע יותר מרגש ממה שזה היה.‬
‫היום אנחנו נשחרר.‬
‫תתפשט.‬
‫מה?‬
‫תתפשט.‬
‫אני בטוחה שאתה מסוגל.‬
‫קדימה, סימון|!‬
‫תעשה את זה!‬
‫אתה רוצה את זה!‬
‫אתה אוהב את זה.‬
‫עוד פעם.‬
‫תירגע.‬ ‫-עוד פעם.‬
‫סימון!‬
‫לא משם!‬
‫סימון!‬
‫סימון?‬
‫סימון!‬
‫שכב בשקט, כדי שנוכל לבדוק כמה קשה נפצעת.‬
‫כמה אצבעות?‬
‫שלוש.‬
‫צריך לנסוע לבית חולים?‬
‫אין לו שברים.‬
‫זאת אחותי, דינה.‬
‫קח.‬
‫זה מבית מרקחת?‬
‫יכאב לך קצת.‬
‫השארנו רושם ראשוני מצוין. הוא מעולף לגמרי.‬
‫היית צריכה לחשוב על זה‬ ‫לפני ששלחת אותו לטפס על צוק.‬
‫נפתחה לו השפה, זה לא שהוא גוסס מסרטן.‬
‫תירגעי, יעבור לו בעוד כמה שעות.‬
‫את אמורה לדעת, נכון?‬
‫מה אנחנו עושים פה?‬ ‫-אני גרה פה.‬
‫את גרה בגריי גרדנס?‬
‫- צ'רלס ברנייר -‬
‫אתה מוכן לפגישה עם צ'רלס?‬
‫מי זה צ'רלס?‬
‫הבית הזה שלו.‬
‫הוא אומר שהוא נולד פה.‬
‫יכול להיות שזה נכון.‬
‫אי אפשר לדעת איתו.‬
‫אם אתה רוצה להימחק לגמרי, תשאל על היין.‬
‫מקס.‬
‫והחבר החדש.‬
‫ברוכים הבאים.‬
‫חיכינו לך.‬
‫אני צ'רלס.‬
‫אתה נראה יותר טוב.‬ ‫-כן.‬
‫תודה…‬ ‫-שהצלתי אותך?‬
‫בבקשה.‬
‫אל תביכו את האורח שלנו.‬
‫זה לא יפה.‬
‫אל תתייחס אליהם.‬
‫ניסיתי לחנך אותם, אבל הם כמו כלבים.‬
‫יש כאלה שאין להם תקווה.‬
‫גוסטף.‬
‫רובין.‬
‫לחיים.‬ ‫-לחיי חברים חדשים‬
‫והרפתקאות גדולות.‬
‫"צריך להיות שיכור תמיד"‬ ‫-"זה כל מה שנחוץ"‬
‫"כדי לא להרגיש את העול הנורא של הזמן"‬
‫"ששובר אותך ומכופף אותך ארצה"‬
‫"צריך להיות שיכור תמיד"‬
‫לחיים!‬
‫בודלר.‬
‫אל תדאג, סימון.‬
‫זה הטקס הרשמי היחיד שלנו.‬
‫אנחנו לא אגודת סטודנטים רגילה.‬
‫אנחנו מעודדים כל מיני התרחקויות מהמסורת,‬
‫אז תרגיש חופשי לאכול עם הידיים.‬
‫אני מבין. לא למדתי תולדות האמנות,‬ ‫אבל אני לא מטומטם.‬
‫מה? שטויות.‬
‫זה אמיתי כמו פרסומת למשקה אנרגיה.‬
‫זה אומר משהו על בעלות ועל אמנות,‬ ‫אם יצירה הורסת את עצמה.‬
‫צ'רלס, בחייך. אתה מבין אותי.‬
‫לא, אני לא. מקס צודקת.‬
‫זאת לא סתם שטות. זה חזרתי.‬
‫ז'אן טנגלי פוצץ את המיצג שלו‬ ‫במוזאון מומה בשנות השישים.‬
‫בשנות השישים?‬
‫אתה זקן לאללה.‬
‫אל תתייחס אליהם.‬
‫במקום זה, תטעם את הצ'אטני של גוסטף.‬
‫הוא עשוי מה…‬
‫תאנים שלנו.‬
‫זה לא אירוני שמישהו שילם על היצירה?‬
‫שמישהו הוציא כסף על יצירה‬ ‫ובסוף נשאר בלי כלום?‬
‫בדיוק. סוף סוף מישהו שמבין אותי,‬ ‫מישהו עם מחשבה חופשית.‬
‫הבית של צ'רלס היה בשכונת הפרופסורים.‬
‫הוא כאילו יצא מתוך ספר.‬
‫האנשים בבית נועדו להיות ביחד.‬
‫הם היו משפחה.‬
‫להקה.‬
‫נמשכתי אליהם כמו עש לאור.‬
‫אפשר לעזור?‬ ‫-סימון.‬
‫בוא הנה לרגע.‬
‫שב.‬
‫הערב אתה אורח שלנו.‬
‫בינתיים הספקת‬
‫להכיר אותנו קצת. עכשיו נשמח לדעת מי אתה.‬
‫מי אני?‬
‫אני לומד משפטים.‬
‫אל תשאל למה.‬
‫אף אחד פה לא מאמין בצירופי מקרים.‬
‫לכל דבר יש סיבה.‬
‫רציתי לעשות משהו עם משמעות,‬
‫את הדבר הנכון.‬
‫אני לא ממשפחה עשירה או משכילה.‬
‫להורים שלי יש עבודות משעממות.‬
‫כל מי שאני מכיר חי חיים משעממים.‬
‫כשהייתי צעיר, רציתי להיות סופר,‬
‫אבל אין לי על מה לכתוב.‬
‫חשבתי שלימודי משפטים הם בחירה בטוחה.‬
‫אבל?‬
‫אבל זה כמו ללמוד חוקים של משחק.‬
‫אני אף פעם לא אצא‬ ‫להתמחות באו"ם, כי אין לי קשרים.‬
‫אז עושה רושם שסארטר טעה.‬
‫הרצון החופשי לא באמת קיים.‬
‫אקזיסטנציאליסט מאוכזב.‬
‫שקט.‬
‫אני יודע רק שאני לא רוצה להיות משועמם.‬
‫טוב, בסדר.‬
‫לחיי לא להיות משועמם.‬
‫אתה שואל את עצמך לאן הגעת?‬
‫צ'רלס לימד אותנו להתמקד בכנות קיצונית.‬
‫בלי זיוני שכל.‬
‫הפעולה והדעה צריכות להיות זהות.‬
‫תחיה את המילים שלך.‬
‫תעשה את מה שאתה אומר.‬
‫כל דרך אחרת מובילה לחיים לא הגונים.‬
‫ויקטור סרז' אמר‬ ‫שהאנרכיזם דורש מאיתנו הכול,‬
‫אבל הוא גם מציע לנו את הכול בתמורה.‬
‫נראה שמקס מאמינה שיש לך את מה שצריך.‬
‫אתה יכול להתמודד עם זה?‬
‫אני לא בטוח שאני מבין מה זה אומר.‬
‫אבל כדאי שאלך הביתה, כנראה.‬
‫כבר?‬
‫לפני שאני אביך את עצמי.‬
‫אין דבר כזה "להביך את עצמך".‬
‫אתה נמצא בין…‬
‫בין חברים.‬
‫תירגע.‬
‫תשכח מהחינוך הבורגני שלך.‬
‫תתענג.‬
‫מי הוא?‬
‫צ'רלס הוא פרופסור למדעי המדינה.‬
‫הוא בפנסיה, אבל…‬
‫הוא עדיין מלמד קורס על אנרכיזם פוליטי.‬
‫זה בסיס הגיוס שלו.‬
‫הוא רוצה שהדיירים שלו‬
‫יחלקו את השקפת העולם שלו.‬
‫אתה מתאים הנה.‬
‫מצאת חן בעיני כולם.‬
‫במיוחד בעיני צ'רלס.‬
‫קראת על דיני ממשל?‬
‫פרק 12 ב"כלי השלטון"?‬
‫אני בטוח שיהיה משהו על זה.‬
‫הם אוהבים להתייחס לאקטואליה,‬
‫ככה הם מרגישים רלוונטיים.‬
‫תחפש את מודל הממשל השוודי.‬ ‫-מה?‬
‫תחפש את מודל הממשל השוודי.‬
‫- כלי השלטון (152:1974) -‬
‫- חבלים ופגיונות -‬
‫- פורטל השירה‬ ‫מוחמד אלמאע'וט (2006-1934) -‬
‫"להם יש ספינות‬ ‫לנו יש גלים‬
‫"להם יש מילים‬ ‫לנו יש בוץ‬
‫"להם יש קירות ומרפסות‬ ‫לנו יש חבלים ופגיונות"‬
‫יש שם משהו על דיווח לוועדת החוקה?‬
‫סליחה, מה?‬
‫אתה קורא שירה!‬
‫שלום.‬
‫היי.‬
‫החלב הזה שלי.‬
‫סליחה?‬
‫הוא היה במדף שלי.‬ ‫אבל אין בעיה, פשוט תקנה לי חדש.‬
‫אתה רציני?‬
‫זה עולה 18 קרונות.‬
‫אתה רוצה שאעביר לך כסף?‬ ‫-אני רוצה שתפסיק לאכול את האוכל שלי.‬
‫אין לי הרבה כסף כמו לך ולוויקטור.‬
‫- קיבלת 18 קרונות -‬
‫תשעה סמסטרים כדי ללמוד את חוקי המשחק.‬
‫חיים שלמים כדי ליישם אותם.‬
‫הכול כל כך חסר טעם.‬
‫אליס עוד לא אמרה‬ ‫אם היא התייחסה לדיני מנהל.‬
‫היא התייחסה לדיני מנהל.‬ ‫-תמיד צריך להפנות לסעיף 4.‬
‫"הרשויות רשאיות להתערב בעניין פרטי."‬
‫חרא!‬
‫אני בטחה שתצליח בכל מקרה.‬
‫היי, אני זז.‬
‫אבל זאת המסורת, סימון.‬ ‫צריך לחגוג את המבחן הראשון.‬
‫אני עייף מאוד. אני…‬ ‫-בחייך! זאת רק ההתחלה.‬
‫שילך לעזאזל.‬ ‫-רוצה לרקוד?‬
‫אף אחד לא יודע בוודאות‬ ‫למה עשים נמשכים לאור.‬
‫יש חוקרים שמאמינים שזה בגלל החום.‬
‫אחרים אומרים‬ ‫שהם מתבלבלים בין האור לבין הירח.‬
‫אבל ידוע שהם נלכדים בו.‬
‫- מרצה באוניברסיטה‬ ‫מצטרף לפולשים לא חוקיים -‬
‫הם ממשיכים לעוף סביבו עד שלא נשאר להם כוח…‬
‫והם מתים.‬
‫- פשיטה משטרתית על דיירים פולשים -‬
‫- מרצה מאוניברסיטת לונד נקנס -‬
‫אנו מתקרבים לתחנה הסופית,‬
‫וצפויים להגיע לקונפנהגן בזמן המתוכנן.‬
‫חשבתי שאת שונאת אמנות עתיקה.‬
‫אסור לחרוג מהכללים?‬
‫גנימדס.‬
‫יפה מכל האחרים.‬
‫זאוס חטף אותו כדי שיגיש לו משקאות,‬ ‫ואולי גם יהיה המאהב שלו.‬
‫זה רעיל?‬
‫נראה לי שנשרוד.‬
‫החיים קצרים מדי‬ ‫בשביל דברים שאתה לא מתעניין בהם.‬
‫צ'רלס חושב שאתה מעניין.‬
‫מצאת חן גם בעינינו.‬
‫תעבור לגור איתנו?‬
‫עכשיו אתה אמור להגיד "כן".‬
‫אין דבר שאני רוצה יותר.‬ ‫-יופי.‬
‫ברוכים הבאים.‬
‫אפשר לעזור לכם?‬
‫אני מתעניינת בשעוני ההובלוט שלכם.‬
‫כן, בחירה טובה.‬
‫יש דגם מסוים שמעניין אותך?‬
‫קלאסיק פיוז'ן, אם יש לכם.‬
‫בחירה מצוינת.‬
‫הוא עולה 185,000 קרונות דניות.‬
‫בוא נראה.‬
‫מתאים לך.‬
‫הוא עולה יותר מהכליות שלי.‬
‫כמעט החלטתי, אבל אני רוצה לראות גם פיגה.‬
‫פיגה? זה מעביר אותנו לרמת מחיר אחרת לגמרי.‬
‫כפי שאת ודאי יודעת.‬
‫נחמדים, לא?‬
‫יש לנו כאן פיגה רויאל אוק אוטומטי.‬
‫זה שעון קלאסי‬
‫עם מאפיינים של גרנד טפיסרי בלוח.‬
‫והמחיר?‬
‫הדגם הזה עולה 235,000 קרונות דניות.‬
‫קצת פחות מ-400,000 קרונות שוודיות.‬
‫עזרה!‬
‫רק רגע. אני אחזור מיד.‬
‫אנחנו צריכות עזרה!‬ ‫-מה קורה פה?‬
‫אתה יכול להזעיק אמבולנס?‬ ‫-כן.‬
‫הלו?‬ ‫-תסובב אותה על הצד.‬
‫אני צריך אמבולנס‬
‫לרחוב כריסטיאן הרביעי…‬
‫לקוחה שלנו התמוטטה.‬
‫היא לא מגיבה, אבל אומרים לי שהיא נושמת…‬
‫היא נושבת?‬ ‫-היא מפרכסת.‬
‫הלו?‬ ‫-קח את השעונים.‬
‫אין שם מצלמות.‬
‫זה המבחן שלך.‬
‫בסדר, היא נושמת.‬
‫היא נושמת.‬
‫היא נושמת, אבל…‬
‫כן, זה הכול. בסדר.‬
‫את יודעת איפה את? הלו?‬
‫כן, עכשיו. תודה.‬
‫הכול בסדר?‬
‫כן.‬
‫קדימה, קדימה!‬
‫תסתכל למטה.‬
‫אנחנו בדרך.‬
‫תן לי אותם.‬ ‫-מה…?‬
‫תן לי את כולם!‬ ‫-מה קורה פה?‬
‫מה אתם עושים?!‬ ‫-תירגע! שקט! עברת.‬
‫בינתיים נשמור על פרופיל נמוך.‬
‫היינו צריכים לבדוק‬ ‫אם יש לך את האינסטינקט הנכון.‬
‫שב.‬
‫לא נראה לי שכוח פריצה היה מצלצל בפעמון.‬
‫אתה אחד מאיתנו.‬
‫אתה אחד מהשודדים.‬
‫תן לעושרם של אחרים לזרום דרכך,‬
‫אבל אל תיתן לו לדבוק בך.‬
‫אלמלא קופנהגן,‬ ‫הייתי חושב שאלה סתם דיבורים,‬
‫חבורה של סטודנטים נפוחים מעצמם‬ ‫שחושבים שהם הנבחרים.‬
‫הוא שלך עכשיו.‬
‫אבל ההתנגדות שלהם הייתה אמיתית.‬
‫מקס הייתה אמיתית.‬
‫סמוך עליי.‬ ‫-אבל למה?‬
‫תראו מי חזר מעולם המתים.‬
‫זה הדבר היחיד שעוזר.‬
‫תודה.‬
‫סימון.‬
‫הוכחת שאתה רוצה להיות אחד מאיתנו,‬
‫שאתה רוצה חיים גדולים יותר,‬
‫פראיים יותר.‬
‫אתה מוכן לזה?‬
‫שסע עמוק לאין שיעור מפלח את החברה.‬
‫מסלול חייך‬
‫לא נקבע על ידי יכולותיך,‬
‫מעלותיך או החריצות שלך,‬
‫אלא על ידי מבנים שעוברים בירושה.‬
‫הסיכויים שלך בחיים‬
‫נקבעים ברגע‬
‫בו אתה פוקח את עיניך לראשונה.‬
‫זה מה שנקרא "פריבילגיה".‬
‫אתה מסכים איתי?‬
‫כולם מסכימים, לא?‬
‫האשליה הגדולה ביותר‬ ‫של מדינת הרווחה המודרנית‬
‫היא האמונה ששירותי בריאות וחינוך‬ ‫יוצרים חברה שיש בה הזדמנויות שוות.‬
‫כך האשמה בכל כישלון אפשרי‬
‫מוטלת על הפרטים עצמם.‬
‫זו דרך גאונית‬
‫להגן על בני האליטה הכלכלית‬
‫מפני ביקורת על המערכת‬
‫שמועילה רק להם.‬
‫אז אתם רוצים מהפכה?‬ ‫-לא.‬
‫גניבה היא פעולה של החזרה והשבת רכוש.‬
‫אתם רובין הוד.‬
‫כן.‬
‫אנחנו גונבים ממי שיש לו‬ ‫דברים שלא מגיעים לו.‬
‫אנחנו השודדים.‬
‫אנחנו לא חוקיים.‬
‫אנחנו לא רוצים להשתעמם.‬
‫בדיוק כמוך.‬
‫הוא לא יפה כמו שלי,‬
‫והנוף פחות מוצלח.‬
‫מי גר כאן קודם?‬
‫סטודנט.‬
‫אבל הוא לא השתלב.‬
‫לא כמוך.‬
‫מקס.‬
‫תעזרי לי עם הקינוח?‬
‫מריה קונטי, השקעת לאחרונה סכומים גדולים‬
‫בשלוש חברות טכנולוגיה שוודיות.‬
‫מדוע התחלת להתעניין בשוודיה?‬
‫יש פה הרבה יזמים צעירים וחדורי מוטיבציה‬
‫ורעיונות חדשים,‬ ‫וחשיבה מרתקת תמיד מסקרנת אותי.‬
‫מספיק עם זה.‬
‫תירגעי. בלי לחץ.‬
‫אני דואגת לך.‬
‫אין צורך. אני אפסיק.‬ ‫-מתי?‬
‫תעזבי אותי בשקט. אני יודעת מתי לעצור.‬
‫זה מה שכל הנרקומנים אומרים.‬
‫אבל אני לא נרקומנית.‬
‫אני אחותך.‬
‫הגדולה.‬
‫…בחזית הקיימות. יש רק עולם אחד.‬
‫מה דעתך על בילוי זמן רב יותר בסטוקהולם?‬
‫אני מתה על סטוקהולם.‬
‫התנועה הסביבתית‬
‫מאשימה אותך בגרינוושינג‬
‫ובהפצת מידע מטעה‬
‫בנוגע לקבורת פחמן…‬
‫סימון. כמעט דיווחנו עליך כנעדר.‬
‫אני חושב לעבור דירה.‬
‫בעוד שבוע.‬
‫זה היה מהיר.‬
‫כן. מגיע לי שכר דירה של חודש בחזרה.‬
‫שילמתי מקדמה של חודשיים,‬ ‫ואני צריך לתת התראה של חודש.‬
‫זה קצת לא מכובד, לא?‬
‫הבטחת לגור פה סמסטר,‬
‫עד שטוטה יחזור.‬
‫כן, אבל אני צריך להודיע חודש מראש,‬ ‫לפי החוזה שאתה כתבת.‬
‫בכל זאת, אנחנו עורכי דין.‬
‫הלקוח שלי מבקש פיצוי בסך 50,000 קרונות.‬
‫הבסיס לדרישה הוא שהמוכר‬
‫שינה את הנתונים במד המרחק לפני המכירה‬
‫על מנת לקבל מחיר גבוה יותר.‬
‫על כן…‬
‫המעשה נעשה בכוונת זדון.‬
‫מה טענת הנאשם?‬
‫אני חולקת על הערכת הנזק.‬
‫לא ניתן לקבוע בוודאות‬
‫שהמוכר היה זה‬
‫ששינה את נתוני מד המרחק,‬
‫וכן לא ניתן להוכיח‬
‫שהדבר קרה לפני שינוי הבעלות על הרכב.‬
‫אילו ראיות ברצונכם להציג?‬
‫כראיה,‬
‫יש לי דוח ממכונאי‬
‫שבחן את הרכב.‬
‫הוא נמצא בנספח 3 לתלונה.‬
‫"אנו מבלבלים בין האמת‬
‫"לבין מה שאנו רוצים שהאמת תהיה.‬
‫"האמת היא שיש כאלה שיש להם הרבה,‬ ‫ולאחרים אין כלום.‬
‫"האם זה באמת לא מוסרי‬ ‫לסרב לציית לכללים לא הוגנים?"‬
‫מעניין.‬
‫אנחנו מארגנים מפגש קטן בסוף השבוע.‬
‫אם תצטרף אלינו, תוכל לקבל את המקדמה בחזרה.‬
‫בתנאי שתעזור לנו קצת.‬
‫אתה יודע, כללים הוגנים…‬
‫וכל זה.‬
‫תדמיין שזאת מסיבת פרידה.‬
‫מוצאים את החריץ בצדפה.‬
‫ואז פותחים אותה בכוח.‬
‫אולי כדאי שתיזהר קצת.‬
‫זאת אומרת, אתה לא מכיר אותם.‬
‫או שגם אתה גנב?‬
‫אני פשוט לא חושב יותר מדי.‬
‫אני מקווה שאתה מבין שהם…‬
‫טורפים.‬
‫אני יודע שהם מתעבים אותי.‬
‫הם חושבים שאני סתם אקדמאי כושל.‬
‫אבל למרות זאת הם צריכים אותי‬
‫בחייהם הקטנים והמטונפים.‬
‫לך עדיין יש סיכוי להיחלץ מזה, סימון.‬
‫אבל לא לאורך זמן.‬
‫יש דבר שכדאי שתדע…‬
‫אתה לא הראשון.‬
‫אתה מבין אותי?‬
‫התחילה הגאות.‬
‫צריך לחזור.‬
‫"צריך להיות שיכור תמיד"‬
‫"כדי לא להרגיש את העול הנורא של הזמן"‬
‫"ששובר אותך ומכופף אותך ארצה"‬
‫"צריך להיות שיכור תמיד"‬
‫לחיים!‬
‫כמה זמן את כבר גרה פה?‬ ‫-שנתיים.‬
‫דינה לקחה את הקורס של צ'רלס על אנרכיזם.‬
‫ואז עברת לגור פה?‬
‫מצבה לא טוב, כמו שאולי שמת לב.‬
‫היא תקועה בבלגן הזה.‬
‫בשביל זה את פה? כדי לשמור עליה?‬
‫היא אחותי.‬
‫היא כל מה שיש לי.‬
‫לך יש אותי.‬
‫המסיבה של האליטות העתידיות תהיה הלילה?‬
‫אתה עבד של המעמד הגבוה.‬
‫שכח מזה. אל תלך.‬
‫הבטחתי לעזור.‬
‫ואז אהיה חופשי.‬
‫תודה על הפעם שעברה.‬
‫כיף לראות אותך.‬ ‫אני שמח שאתה פה. גם את. כולם.‬
‫כן, אני אסדר את זה.‬
‫היי, אתם נהנים? מעולה.‬
‫היי, איפה המשקה שלך? אני אדאג לזה.‬
‫מי זאת? עוד לא הכרנו.‬
‫היי.‬ ‫-היי, אנחנו אלה…‬
‫נחמד!‬
‫אולי נרקוד?‬ ‫-כן, בטח.‬
‫טוב, בסדר.‬
‫להתראות.‬
‫סליחה!‬
‫סליחה, בנאדם.‬
‫סימון.‬
‫הנה אתה.‬
‫אתה יכול למלא את הפונץ'?‬
‫מתי אני מקבל את המקדמה שלי בחזרה?‬
‫תמלא את הפונץ'.‬
‫סימון!‬
‫אתה יכול לעזור לנקות?‬ ‫מישהו שפך בירה בחדר האוכל.‬
‫בלי עצבים.‬
‫אני לא עצבני.‬
‫עכשיו.‬
‫לודוויג לא יכול לנקות?‬
‫לא נראה לי.‬
‫הוא קצת עסוק.‬
‫מה אתה רוצה?‬
‫ממש שום דבר.‬
‫לך לישון, אתה נראה עייף.‬
‫מה…‬
‫היי!‬ ‫-אתה התחלת! תעזוב אותי!‬
‫די, תעזוב אותו.‬ ‫-תעזוב אותי!‬
‫תעזוב אותי!‬
‫תעזוב!‬ ‫-לא!‬
‫תעוף מפה! מה נראה לך שאתה עושה?‬
‫אתה יכול לשכוח מהמקדמה המזוינת שלך!‬ ‫-בן זונה!‬
‫השעה אחת.‬
‫תירגע. עברו 15 שניות. אתה תמיד בלחץ.‬
‫אני חייב לעבור בהצטיינות, אחרת אני מת.‬
‫גם אם תעבור בלי הצטיינות,‬ ‫מה שלא יקרה, זה לא סוף העולם.‬
‫עדיין תוכל למצוא עבודה נחמדה באזור נטוש.‬
‫את רשעית.‬
‫הצטיינות?‬
‫בהצטיינות?‬
‫נו כבר.‬
‫למה זה לא עובד?‬
‫- אין תוצאות להצגה -‬
‫יש! כן!‬
‫- תורת המשפט: עובר -‬
‫לאן אתה הולך?‬ ‫-סימון?‬
‫מה קיבלת?‬ ‫-עבודה נחמדה באזור נטוש.‬
‫רחמים עצמיים.‬
‫התאהבות ילדותית.‬
‫שים את כל הזיכרונות בקופסה,‬ ‫נעל אותה, וזרוק את המפתח.‬
‫שכח שהכרת את מקס.‬
‫הייתי דוחה.‬
‫היינו צריכים את המפתחות‬ ‫לבית של ההורים של לודוויג במאלמו.‬
‫אבא שלו הוא הבעלים‬ ‫של "רנסקיולד ניהול הון".‬
‫הקרן מנהלת מיליארד קרונות.‬
‫ההכנסה החייבת במס‬ ‫בשנה שעברה הייתה 23 מיליון.‬
‫למי אכפת?‬
‫הזדיינת עם לודוויג בשביל מפתח?‬
‫למה לא שאלת אותי?‬
‫היית מסכים?‬
‫אתם לוקחים יותר מדי סיכונים.‬
‫אתם פזיזים, אימפולסיביים ואלימים.‬
‫אתה לא קובע. אתה לא בא איתנו, אז אל תתערב.‬
‫אם אני אסתבך בחרא הזה, אז גם אני קובע.‬
‫אבל אתה אוהב לשתות שמפניה ולאכול פילה.‬
‫נתנו לך את המשאבים כדי לחיות טוב.‬
‫זאת לא מטרה בפני עצמה, לא בשבילנו.‬
‫הכי טוב לחנות פה ולהיכנס מכאן.‬ ‫יהיה לנו זמן עד שהמצלמות יקלטו אותנו.‬
‫היית שם בצהריים?‬ ‫-אין שם אף אחד. אפשר פשוט להיכנס.‬
‫לא.‬
‫אני זקן מדי בשביל ללכת לכלא.‬
‫יש לפחות פורשה אחת.‬
‫בטח יש עוד מכוניות.‬
‫זה יותר רציני מהשעונים.‬
‫אתה יכול להיות בעסק,‬
‫אם אתה רוצה.‬
‫נמאס לי לעמוד בצד.‬
‫קח.‬
‫תישאר קרוב למקס.‬
‫אם תיכנס ללחץ, פשוט תנשום.‬
‫אל תדליק אף אור.‬
‫תסתום את הפה.‬
‫מקס, באמת.‬ ‫-אנחנו מעבירים מסר.‬
‫מה נסגר…‬
‫צריך ללכת.‬
‫קום כבר.‬
‫אנחנו לא משאירים עקבות.‬
‫ומה אם היא תמות?‬
‫אז היא תמות.‬
‫- לכם יש קירות‬ ‫לנו יש חבלים -‬
‫- בברכה, ויקטור סרז' ניהול הון -‬
‫שיט.‬
‫כבי את המנוע.‬
‫יש לי אור ברקס מקולקל?‬ ‫-אפשר לראות רישיון?‬
‫הוא בבית. לקחתי את הז'קט הלא נכון.‬ ‫אני בדרך מהעבודה הביתה.‬
‫יש לך תעודה מזהה כלשהי?‬
‫לא, אין לי. לא חשבתי שיעצרו אותי.‬
‫שם ומספר זיהוי, בבקשה.‬
‫כדי לבדוק שיש לך רישיון,‬ ‫אני צריך שם ומספר זיהוי.‬
‫מינה חדאד, 010316-4432.‬
‫אם אתם נותנים לי קנס, תנו לי אותו עכשיו.‬
‫עבדתי 12 שעות. אני חייבת ללכת לישון.‬
‫צאי מהמכונית.‬
‫באיזה סעיף זה כתוב?‬
‫אל תיגע בי!‬
‫יש לכם צו חיפוש?‬
‫לא, רובין. לא.‬
‫איך קוראים לכם? אני רוצה להתלונן.‬
‫עם הגישה הזאת לא תגיעי רחוק.‬
‫תפתחי את הדלת האחורית.‬
‫תעזוב אותי, ואני אפתח.‬
‫סעי!‬
‫כתבת את זה לפני או אחרי‬ ‫שיריתם בעוזרת הבית?‬
‫זאת הייתה תאונה.‬
‫אני מקווה, אחרת תסתבך בגדול.‬ ‫תן לי את האקדח.‬
‫רובין!‬
‫מה אתם רוצים שאגיד לכם? אני מטומטם.‬
‫סליחה.‬
‫לא!‬
‫השתגעת לגמרי!‬
‫אתה מת!‬
‫די. אל תיגע בי.‬
‫קיבלנו 550,000 על המכוניות.‬
‫אנחנו ניקח 400,000.‬
‫אתה מקבל 150,000.‬
‫איש הקשר שלי ייקח עשרים אחוז‬ ‫על הלבנת הכסף וההפקדה.‬
‫אז ככה זה נגמר?‬
‫אתם קונים את החופש שלכם ממני.‬
‫לעזאזל.‬
‫אתה צריך ללכת הביתה.‬
‫היית עם עוד כמה סטודנטים.‬ ‫ראיתם סרט, ונהיה מאוחר.‬
‫כשלודוויג יספר לך, תיראה המום.‬
‫צריך להתקשר למשטרה.‬ ‫-לא.‬
‫אתה צריך ללכת הביתה ולהחזיר את המפתחות.‬
‫מקס, תקשיבי לי…‬ ‫-סתום את הפה.‬
‫היא לא נושמת.‬
‫עכשיו היא נושמת.‬
‫היא נושמת, אבל…‬
‫היא לא מגיבה, אבל היא נושמת.‬
‫את מאיימת עליי?‬
‫הוא חייב לעוף מפה.‬
‫תארוז. אנחנו נוסעים בעוד שעה.‬
‫תשכח אותנו.‬
‫אף פעם לא נפגשנו.‬
‫תוריד את הראש.‬
‫כל עוד לא יקשרו אותך אלינו, תהיה בסדר.‬
‫את לא יכולה לעזוב אותי.‬ ‫את לא יכולה לסבך אותי ואז לעזוב אותי.‬
‫אף אחד לא סיבך אותך בכלום. בחרת לבד.‬
‫אני יכול לספר מי את.‬
‫אתה לא יודע מי אנחנו.‬
‫אתה לא יודע את השמות שלנו.‬
‫אתה לא יודע כלום.‬
‫קדימה, זוזי.‬
‫ותעזבי אותו!‬
‫אמרתי לך לא להתאהב!‬ ‫-תסתמי!‬
‫חכה לי.‬
‫אני אהיה בקשר.‬
‫אני אפילו לא יודע איך קוראים לך.‬
‫כן, הלו?‬
‫אני… אני אקח מונית.‬
‫ויקטור.‬
‫אני כבר יוצא.‬
‫הייתה פריצה אצל ההורים שלי.‬
‫ג'ויס נורתה.‬
‫מי זאת ג'ויס?‬ ‫-העוזרת.‬
‫אני חייב ללכת.‬
‫היא בחיים?‬ ‫-אני לא יודע. היא בטיפול נמרץ.‬
‫ראית את המפתחות שלי?‬ ‫-לא.‬
‫זאת בטח המונית שלי.‬
‫קר בחוץ.‬
‫מה?‬
‫קח מעיל.‬
‫אתה יודע איזה טחון אבא של החבר שלך?‬
‫בעלים של קרן? זה כמו להיות בעלים של עולם.‬
‫אנחנו לא חברים. אני רק גר שם.‬
‫כנראה שהם היו מארגון "הצבא האדום".‬
‫הם לקחו משהו חוץ מהמכוניות?‬
‫מניין לי לדעת?‬
‫תראו, אפשר לקנות תיק שכתוב עליו‬
‫"לכם יש קירות, לנו יש חבלים".‬
‫איזה חוסר טעם.‬
‫כן, אבל זה שנון.‬
‫תכעסו אם אני אקנה תיק כזה?‬
‫המספר אינו בשימוש. נא לבדוק‬ ‫את המספר או ליצור קשר עם המוקד.‬
‫מה שלום ג'ויס?‬
‫זה השם שלה, לא?‬
‫היא עדיין מורדמת.‬
‫בעוד כמה ימים ינסו להעיר אותה.‬
‫אני מקווה שעד אז הילדים שלה יגיעו.‬
‫אבא הזמין את הטיסה הכי קרובה שהוא מצא.‬
‫היא תזכור משהו?‬
‫מהשוד.‬
‫אין לי מושג.‬
‫מה השוטרים אמרו?‬ ‫-כלום. רק שהם היו טרוריסטים.‬
‫אתה יודע מי זה ויקטור סרז'?‬
‫הוא איזה קומוניסט מפעם, כנראה.‬
‫לא שאתה קומוניסט, אבל אתה קורא הרבה.‬
‫הוא לא היה קומוניסט.‬
‫הוא היה אנרכיסט.‬
‫הוא האמין במרד,‬
‫בלהכות את אלה שהוא חשב‬ ‫שיש להם דברים שלא מגיעים להם.‬
‫ג'ויס הייתה איתנו חמש שנים.‬
‫היא שולחת את כל המשכורת הביתה,‬
‫כדי שהנכדים שלה‬ ‫יוכלו ללמוד בבית ספר פרטי בסנטיאגו.‬
‫באיזה מובן מה שהיה לה לא הגיע לה?‬
‫"הצמא בוער בגרונותינו‬
‫"לשונותינו יבשות, קשות ונוקשות‬
‫"אך עד מהרה יגיעו לגימות גדולות וארוכות‬
‫"וכל אחד יקבל את חלקו…"‬
‫אחורה!‬
‫קדימה, יותר מהר!‬
‫קדימה, מהר.‬
‫"…השנייה חוגגת את החיים כמו ענן‬
‫"השלישית מורגשת מהראש עד…"‬
‫זאת המנה הטבעונית?‬ ‫-כן.‬
‫לחיים!‬
‫"כולם תופסים זיון באגודת לונד!"‬
‫איי! מה קרה לך?‬
‫לודוויג צדק.‬
‫לג'ויס לא היו קירות ולא מרפסות.‬
‫לא הייתה שום הצדקה למה שעשינו.‬
‫איפה הם?‬
‫אין לי מושג.‬
‫הם פראיים לגמרי. הם עושים מה שבא להם.‬
‫אמרת שאני לא הראשון. למה התכוונת?‬
‫אני לא זוכר.‬ ‫עוררת את החוש ההורי שלי, כנראה.‬
‫תפסיק כבר, לעזאזל!‬
‫אני חייב למצוא אותם! איפה הם?‬
‫זה כל מה שאני יודע.‬
‫יכולת להשתלב פה.‬
‫אם הכול היה אחרת.‬
‫אל תחזור הנה יותר.‬
‫- הנריק יונסון‬ ‫רחוב שיל 29, חדר 1324 -‬
‫- ספרטה‬ ‫רחוב שיל -‬
‫סליחה.‬
‫אני מחפש את הנריק יונסון.‬
‫כן.‬
‫הוא גר פה בסמסטר שעבר,‬ ‫אבל לא חזר אחרי הקיץ.‬
‫אפילו לא ידעתי מי הוא‬
‫עד שכולם התחילו לדבר על זה שהוא נעלם.‬
‫נעלם?‬
‫סליחה.‬
‫שאלה מוזרה, אבל…‬
‫אתה מכיר את צ'רלס?‬
‫אנשים חשבו שהנריק מוזר,‬ ‫אבל רק בגלל שהם לא הכירו אותו.‬
‫בחורף שעבר הוא פגש מישהי.‬
‫הוא עמד לעבור לגור איתה,‬
‫אבל אז זה נגמר.‬
‫הוא היה הרוס.‬
‫ו…‬
‫החלק הזה קצת מוזר, אני מסכימה.‬
‫לפני שהנריק נעלם, הוא אמר‬
‫שאם מישהו שמכיר את צ'רלס‬
‫יבוא לחפש אותו,‬
‫אני צריכה לתת לו את הקבלה הזאת מהספרייה.‬
‫- זיכרונותיו של מהפכן -‬
‫הנה הוא.‬
‫תגיד למתאם הקורס‬ ‫שיודיע לנו אם הספר הוא חלק מקורס חדש.‬
‫זאת הפעם השנייה‬ ‫בשלושת החודשים האחרונים שמישהו מבקש אותו.‬
‫- מאת ויקטור סרז' -‬
‫סליחה, מה אתה עושה?‬
‫העמודים האלה דבוקים.‬
‫אני בסך הכול מנסה לקרוא.‬
‫אתה צריך לדווח לנו על דבר כזה.‬
‫אתה תהרוס את הספר.‬
‫לא, אני לא אהרוס אותו.‬
‫אני אזהר.‬
‫- מקס: לאה ולוורדה‬ ‫דינה: בלינדה ולוורדה -‬
‫- רובין: אקסל לינדגרן‬ ‫גוסטף: גבריאל אריקסון -‬
‫אתה לא יודע מי אנחנו.‬
‫אנחנו סתם אנשים.‬
‫אתה לא יודע את השמות שלנו.‬
‫אנחנו כלום.‬
‫שלום!‬
‫צ'רלס!‬
‫דוקטרינת ההנחה‬
‫היא עיקרון בפרשנות חוזים,‬
‫שמביא בחשבון את האופן בו החוזה היה נכתב‬
‫אילו בזמן בו הגעתם להסכמה,‬
‫הייתם יודעים אילו אירועים התרחשו.‬
‫בתיק של סקארין…‬
‫סימון.‬
‫אנחנו הולכים בערב לאגודה, אם בא לך.‬
‫חידון מוזיקה בהלסינגקרונה.‬
‫נוכחות חובה.‬
‫…שרק פעולה‬
‫יכולה להוביל למחויבות.‬
‫הימנעות מפעולה היא יוצא מהכלל,‬
‫ויש ליישם את היוצאים מהכלל בזהירות.‬
‫הלו?‬
‫מקס?‬
‫איפה את? תגידי משהו?‬
‫עזבתי אותם.‬
‫לאן אתה הולך?‬
‫אני צריכה עזרה.‬
‫אתה כל מה שיש לי עכשיו.‬
‫הזמנתי חדר במלון סטילר בסטוקהולם,‬
‫תחת השם בונו.‬
‫הכול כבר שולם.‬
‫ניפגש מחר בלילה.‬
‫החיים הלא חוקיים דורשים ממך הכול.‬
‫הם דורשים שתעשה את הדבר הנכון,‬
‫שתחיה כפי שלמדת.‬
‫אחרת, אתה סתם גנב.‬
‫רוצח.‬
‫טורף.‬
‫מקס.‬
‫דינה.‬
‫גוסטף.‬
‫רובין.‬
‫- רובין סייר… -‬
‫מבחינתי, אלה עדיין השמות שלכם.‬
‫הייתי האידיוט השימושי שלכם.‬
‫אבל אתם זלזלתם בי.‬
‫אתם חושבים שאני לא יודע מי אתם.‬
‫אבל אתם אלה שלא יודעים מי אני.‬
‫- אם הייתי מסרב, הכול היה נגמר -‬
‫זה ביטוח החיים שלי.‬
‫- ג'ויס נורתה, שכבה על הרצפה ודיממה -‬
‫- אנחנו השודדים -‬
‫- ג'יימס ג'ויס‬ ‫יוליסס -‬
‫איזה מטומטם.‬
‫אתה לא נורמלי.‬
‫מה אתה עושה פה?‬
‫אני בדרך לסטוקהולם.‬
‫יש לי סיור לימודי בפרלמנט.‬
‫והיה לי קצת זמן פנוי.‬
‫מה שלום אמא?‬
‫כרגיל.‬
‫ואבא?‬
‫מניין לי לדעת? נראה לי‬ ‫שהוא מנסה להתקבל לעבודה.‬
‫התחלת להשתמש בסמים? אתה נראה כמו נרקומן.‬
‫לא.‬ ‫-אז מה קרה?‬
‫את זוכרת את התיכון?‬
‫כשהיה לי קשה עם ג'ויס ועם פוקנר?‬ ‫-לא.‬
‫ממש ניסיתי לאהוב אותם.‬
‫בטוח שאתה צריך לנסוע למקום‬ ‫שהוא לא מחלקה סגורה?‬
‫אם יקרה משהו,‬ ‫אני רוצה שהספרים האלה יהיו שלך.‬
‫הם בחדר שלי.‬ ‫-ברצינות, מה קורה פה?‬
‫פשוט תגידי כן.‬ ‫-כן, איך שאתה רוצה, חתיכת יצור.‬
‫תבטיחי לי שלא תשכחי.‬
‫ג'ויס ופוקנר?‬
‫אתה אחי, אחי.‬
‫כן.‬
‫אני פשוט עייף.‬
‫תגידי לאמא שהייתי פה.‬
‫לא.‬
‫- תחנה מרכזית -‬
‫- סטילר -‬
‫סליחה.‬
‫זה מלון?‬
‫אתה לא הראשון ששואל.‬
‫הזמנת חדר?‬
‫נראה לי שכן. בונו.‬
‫רק רגע.‬
‫- בונו 1.11-31.10 -‬
‫חדר 12. מקסים.‬
‫מכאן.‬
‫אין לך מזוודה?‬
‫לא.‬
‫הערב נגיש טרטר עגל ודג בקלה בחזרת.‬
‫בבקשה.‬
‫הבנתי מהמזכירה שלך שחשוב שתהיה לך מרפסת.‬
‫כן.‬ ‫-תודיע לי אם תצטרך משהו.‬
‫אנחנו מכינים נגרוני מהפכני.‬
‫- סטילר -‬
‫ערב טוב.‬
‫אני חייבת לאכול משהו.‬
‫אפשר לקבל את המנה הרגילה‬ ‫לסוויטה של מריה קונטי?‬
‫ודאי.‬
‫אנחנו נביא את המזוודות.‬
‫- משקיעה מיליארדרית מבקרת בסטוקהולם -‬
‫יש פה הרבה יזמים צעירים וחדורי מוטיבציה‬ ‫ורעיונות חדשים, וחשיבה מרתקת…‬
‫אל תגיד כלום, בבקשה.‬
‫קראתי את ההספד.‬
‫צ'רלס היה שונא אותו.‬
‫אני מצטערת.‬
‫מה נסגר?‬
‫מה?‬
‫הטלפון שלו.‬
‫מה קורה פה?‬
‫זה לא עניינך.‬
‫אני צריכה לקשור אותך?‬
‫תקשרי אותו.‬ ‫-הוא יישאר בשקט.‬
‫תגידו לי מה אתם הולכים לעשות!‬ ‫-להרוג אותך.‬
‫תפסיק.‬
‫אנחנו לוקחים מה שצריך ומעבירים מסר.‬
‫בשביל זה אנחנו פה.‬ ‫-זה מה שאת רוצה?‬
‫אחרי שנצא מהמלון,‬ ‫לא תראה אותנו יותר אף פעם.‬
‫ולא שנייה יותר.‬
‫תישאר פה.‬
‫שירות חדרים.‬
‫מתאו?‬
‫לא! יש לי בת! בבקשה!‬
‫אני צריך את הקוד.‬
‫מה הקוד?‬
‫מה הקוד?!‬
‫8384.‬
‫הפנים שלך.‬
‫היי!‬
‫תחייכי.‬
‫שלום?‬
‫גוסטף.‬
‫תעזור לנו, חתיכת פסיכופת!‬
‫- אמנות זה חרא -‬
‫צריך להוציא אותו מפה עכשיו.‬
‫זין.‬
‫סעי, סעי!‬
‫הוא צריך בית חולים. הוא מאבד דם.‬
‫אני יודעת.‬
‫החוצה.‬
‫מהר!‬
‫תשאירי אותו בחוץ. אל תיכנסי.‬
‫תבטיחי לי.‬
‫אל תדאגי. נתראה אחר כך.‬
‫תעצרי. תעצרי, לעזאזל.‬
‫הטלפון שלי.‬
‫לא קוראים לך מקס. את לאה.‬
‫ולוורדה.‬
‫אני יודע את השמות שלכם.‬
‫יש לי את מספרי הזיהוי שלכם.‬
‫אם יקרה לי משהו, כולכם תיפלו.‬
‫נמאס לי מכם.‬
‫הנריק יונסון.‬
‫ככה קראו לו, נכון?‬
‫הממזר המסכן שניצלתם‬ ‫עד שהוא לא עמד בזה יותר.‬
‫ואז מצאת אותי.‬
‫זה לא היה ככה.‬
‫לא רק.‬
‫פאק.‬
‫עכשיו יש לך על מה לכתוב.‬
‫תחיה את המילים שלך.‬
‫תעשה את מה שאתה אומר.‬
‫הפעולה והדעה צריכות להיות זהות.‬
‫כל דרך אחרת מובילה לחיים שאינם הגונים.‬
‫תרגום כתוביות: ברונק פרלמוטר‬