Downloaded from YTS.MX
NETFLIX UVÁDÍ
Official YIFY movies site: YTS.MX
PAN BEAT TAKEŠI
Ano?
Promiňte.
Hodí se tyhle?
- Jo. Nechte to tady. - Dobře.
Promiňte. Za chvíli začínáme. Pojďte prosím za mnou.
Zlomte vaz.
Rozhovor dokončíme později.
Dobře. Díky.
Díky, že jste počkali.
Všechno je v pořádku…
Dobrý den.
Zdravím.
Dá vám mikrofon.
Napijte se vody.
Máme tu dnes skvělé hosty jako vždy.
Všichni diváci jsou také našimi hosty, tak se pobavíme!
- Prosím, počkejte zde. - Možná budete v záběru.
Upravte si make-up, dokud to jde.
Kamery dnes mají rozlišení 4K i 8K.
I s běžným make-upem vám půjdou vidět všechny póry.
Ale bez obav. Tenhle pořad nemá moc velký rozpočet.
To jste jistě poznali z dárků, které jste od nás dostali.
Plácám tady nesmysly, a přitom jsme připravení.
Potlesk pro dnešního moderátora,
pana Beata Takešiho!
Mladí lidé z dnešní doby jsou děsiví.
Před pár dny někoho zbili kovovou pálkou.
Nedávno jsem se s několika z nich porval. Dostali jsme se do křížku.
- Vážně? - A měli kovové pálky.
- To je děsivé. - Nechtěl jsem se znemožnit.
- Tak říkám: „Kde máte základku?“ - Tak mladí?
ROK 1974
- Hej! - Ano?
Jaké „ano“? Jste na řadě.
Ach, díky.
- Dostanete 20 minut. - Dobře.
- Jen trošku. - Neblázni.
Řekl jsem: „Ztloustneš.“
Dobrá. Teď nás čeká komediální speciál.
Přijeli kvůli vám až z Tokia.
Jak se vlastně jmenují?
Dobře, běžte na to!
Dobrý den. Jsme Šokakuja Takeši–Kijoši. Těší nás.
- Niigata je krásné město. - Jsme tu poprvé.
Obvykle vystupujeme v Asakuse, Tokiu.
Ano, vystupujeme ve striptýzových klubech.
Vystupujeme mezi striptýzama.
Občas ho to zmate a začne se taky svlékat.
To není pravda. Proč bych se svlékal?
Každopádně, mladí lidé z dnešní doby jsou děsiví.
Před pár dny někoho zbili kovovou pálkou.
Nedávno jsem se s několika z nich porval. Dostali jsme se do křížku.
- Vážně? - Měli kovové pálky.
- To je děsivé. - Nechtěl jsem se znemožnit.
- Tak říkám: „Kde máte základku?“ - Tak mladí?
- „Chodíme na základku v Adači.“ - To byly holky?
„Cože? Adači?“
- Čeho ses tak bál? - „Strejda je zástupce ředitele!“
To je trapas!
Byly to jen holky ze základky. Bože!
Tuhle historku vyprávíš pořád.
Poslouchejte, vy hlupáci.
Tomuhle se říká manzai!
Sklapněte a poslouchejte, vy hlupáci!
Hej, co to říkáš?
Omlouvám se. Dělá si jen srandu!
Pojďme probrat zprávu, že Šigeo Nagašima ukončil kariéru.
Ten citát byl docela dojemný, co?
Vypadáš jako psí koule, ty parchante.
Ne, tak to nebylo…
Hele, já mluvím o tobě tamhle!
- Co si tam povídáte? - Ach ano!
- Ukážu vám… - Pokud je to tak vtipný…
- …trochu magie. - …pojď sem a poděl se.
- Je to jen obyčejný… - No tak. Je to vtipné, že?
- Hej! - …šátek.
- Dost! - Jsi opilý.
- Hej, stůj. - Z cesty!
Když ho omotám takhle…
Kdo si myslíš, že jsi?
…a zafoukám…
Jsem komik, ty hlupáku.
Pohleďte! Květina!
Nedávno jsem se s několika z nich porval. Dostali jsme se do křížku.
- Měli kovové pálky. - To je děsivé.
Nechtěl jsem se…
- Tak mladí? - „Chodíme na základku v Adači.“
To byly holky?
„Cože? Adači? Strejda je zástupce ředitele!“
TAKEŠI–KIJOŠI
Dobrý den. Jsme Šokakuja Takeši-Kijoši. Těší nás.
Nagoju mám rád.
Jo, jsme tady poprvé.
Většinou vystupujeme v Asakuse, Tokiu.
Ve striptýzových klubech…
Vypadněte!
Vypadněte, syčáci!
Tumáš!
Parchanti!
- Měli kovové pálky. - To je děsivé.
Nechtěl jsem se znemožnit.
- Tak říkám: „Kde máte základku?“ - Tak mladí?
Mistře. Co se děje?
Jen musím rychle na záchod.
Nemůžu snad?
Ale ne. Jen běžte.
Promiň. Reagoval jsem tehdy moc pozdě?
Bude lepší, když mě přerušíš.
Ano, to jsem si myslel.
Nechtěl jsem se znemožnit.
- Tak říkám: „Kde máte základku?“ - Tak mladí?
- „Chodíme na základku v Adači.“ - To byly holky?
- „Cože? Adači?“ - Čeho ses tak bál?
- „Strejda je zástupce ředitele!“ - To je trapas!
Zarezervovali nám pokoj v hodinovém hotelu?
No, je to lepší než lavička na vlakovém nádraží.
Co to děláme?
Nevrátíme se do France-za? Omluvit se mistrovi?
Prý všem říká: „Pokud se Take vrátí, nesmíte ho pustit dovnitř.“
Tak to asi nepůjde.
Proč jsi to zapnul?
Protože to jde.
Jak to myslíš?
PŘED 2 LETY
ASAKUSA
Hej, mistře! Včera ten poslední závod všechny překvapil.
Vsadil jsem na 28.
Dnes večer to oslavíme u mě v restauraci!
Ty hlupáku. To bych musel vykoupit všechny tvé zásoby.
To by se mi líbilo! Zatím ahoj!
Zatím ahoj!
Dobré ráno, mistře.
- Zdravím. Krása jako vždycky. - Já?
- Měl jsem na mysli, že je tu uklizeno. - Ale no tak!
Dobré ráno.
Za provázky měsíce
proříznu temnotu svým svrbícím mečem.
Jsem třetí generace, Cukikage…
Taková škoda… Ty hlupáku!
Zaútočil jsi na mě moc brzy!
Měl jsem super proslov. Počkej, až ho dořeknu.
Promiňte.
Jsem třetí generace, Cukikage Musaši!
To bylo pozdě!
Zaútoč na mě ve správnou chvíli!
„Cukikage Musaši.“ Pauza a teď!
Omlouvám se.
Cukikage Musaši.
Pauza!
Neříkej to nahlas, ty hlupáku!
Pak ten souboj vypadá hloupě! Řekni si to v duchu!
Omlouvám se.
Cukikage Musaši!
Vůbec se nekryješ!
Ne, přestaň. Proč ukazuješ divákům zadek?
Otoč hlavu. Ukaž obličej, když umíráš!
- Omlouvám se! - No tak!
Vůbec se nekryješ!
VELKÝ POCHOD NAHOTIN
DNEŠNÍ VYSTOUPENÍ
SENZABURO FUKAMI, ŘEDITEL SOUBORU
Madam.
Co se vlastně děje? Ohledně mistra…
Zákusky v páře?
Nepřijel jsem do Asakusy, abych dělal poslíčka ve výtahu.
Já vím.
Ach, vítejte!
- Dělá to 800 jenů. - Dobře, 800 jenů.
- Tady máte. - Děkuji.
Dobře se bavte.
Nazdar. Většinou tady nejste tak brzy.
Tento měsíc mám noční směnu.
Dobře se bavte.
ASAKUSA FRANCE-ZA
Za provázky měsíce…
proříznu temnotu svým svrbícím mečem.
Jsem Cukikage Musaši.
To bylo pozdě, ty hlupáku! Už jsem to dořekl.
To bylo pozdě, ty hlupáku!
Milovaná.
Opuštěná.
Zapomenutá.
V rohu místnosti…
se…
ti…
já…
oddávám.
Byla to…
pomíjivá láska.
Jen prchlivé zamilování.
Nevím proč, ale nechci na to myslet…
protože se mi svírá srdce.
Jako panenka
pokrytá prachem
netrpělivě čekám
s očima zaplavenýma slzami. V rohu místnosti
se
ti
já
oddávám.
Ahoj.
Kdo jsi?
No, já teď bydlím v šatně a slyšel jsem tě zpívat.
Ach, ty jsi ten poslíček od výtahu!
Co chceš?
No, nechtěl jsem nic.
Jsi… dobrá zpěvačka.
Nebudeme spolu píchat.
Cože?
Jen jsem řekl: „Jsi dobrá zpěvačka.“
Ale myslel sis, že bys mě mohl opíchat.
Ne, nemyslel!
Totiž proč bych si něco takového myslel?
Říkám ti, je velká chyba si myslet, že takhle přemýšlejí všichni muži.
Mohl bych tě tedy opíchat?
Můžete si ho aspoň poslechnout? Vždyť ho znáte.
Fajn. Ale stojí za to?
- Ach, to je on! - Dobré ráno.
Právě jsme o tobě mluvili, Take.
Podpořte mě prosím!
Hm…
A? Co umíš?
Cože?
Dovednosti. Chceš být umělcem, ne?
Co umíš?
Nic zvláštního.
Cože? Ty hlupáku! Děláš si ze mě srandu?
Nemůžeš vystupovat, když nic neumíš.
Omlouvám se.
Ať už zpěv nebo tanec, musíš něco umět, abys mohl vystupovat na jevišti.
Ale mám rád jazz. Kdysi jsem pracoval v jazzové kavárně.
Aha a umíš ho hrát?
Ne, poslouchám ho.
K čemu to je dobré, ty hlupáku? Chceš být divákem?
Myslel jsem, že chceš vystupovat.
To ano.
Nesmíš se takhle odmlčet. Bavič musí rychle reagovat.
- Neumíš ani to… - Klid, mistře.
Zničehonic jste se ho zeptal na dovednosti, tak je zmatený.
Je mi líto, ale běž se zeptat někoho jiného.
Já nechci někoho jiného!
Moc se mi líbí vaše scénky, mistře.
Viděl jsem scénky různých komiků…
ale mistrovy scénky jsou nejlepší.
Vlastně…
I kdyby šlo o stejnou pointu…
uděláte ji mnohem vtipněji než ostatní.
Mluvíš, jako by ses v komedii vyznal.
Páni. Mám nejlepší scénky?
O komedii nevíš vůbec nic, ty sráči.
Čemu se směješ?
Ničemu. Dáte si zákusky v páře?
Ne, nedám, ty hlupačko!
Hej!
Není tohle tvoje práce?
Ach, omlouvám se.
Co?
Podrž to.
Dobře.
Tomu se říká umělecká dovednost.
Pokud to myslíš vážně, naučím tě to.
Hej! Vrať mi tašku, ty hlupáku!
- Hej! - Ach ano!
- Moje taška! - Hned vám ji donesu!
KRÁL A KRÁLOVNA ČIHARU
Fukami, pojď.
Začíná to vypadat dobře.
Jo?
Tumáš.
Nech toho.
Ten tvůj výraz: „Užívám si své mládí.“ Je trapné to sledovat.
Sklapni.
- Tak tedy… - Nemůžeš mě opíchat.
To jsem se nechystal říct.
Proč tady pracuješ jako…
Však víš.
Striptérka?
Už nevím.
Cestovala jsem po Japonsku, hrála a zpívala v jednom souboru
a než jsem se nadála, tancovala jsem nahá.
Takže jsi byla zpěvačka.
Není divu, že tak dobře zpíváš.
Takhle zpívat umí každý.
Závidím ti. Teprve začínáš.
Ne… To je jedno.
Pokračuj.
Hej, Take.
- Ano? - Jsi na řadě.
Co?
Kijoši nemůže, takže mistr chce tebe.
Ale…
Tohle je tvoje šance.
Pospěš si, než si to mistr rozmyslí.
Běž. Postarám se o výtah místo tebe.
- Díky. - Jo.
Hosteska v klubu?
Jo. Já jsem aniki a Takajama je můj zapřísáhlý mladší bratr.
A až Takajama odejde, řeknu: „Taky si musím najít nějakou roštěnku.“
A pak půjdeš kolem ty.
A co pak?
Záleží, jak budou diváci reagovat.
Musím improvizovat?
Jo, řeknu ti, co máš dělat, takže se jen podřídíš.
Mám se podřídit?
Pamatuješ si tedy svůj text?
Tak co?
Tak se běž připravit!
Dobře.
Hej, Take.
- Ano? - Co to děláš?
- No, jsem hosteska… - Ty hlupáku! Okamžitě to sundej!
- Ale měl bych… - Prostě to sundej!
Poslyš, Take. Komici si musí vysloužit smích svými dovednostmi.
Kdybychom to chtěli dokázat vzhledem, postavíme na pódium nějakou ošklivku.
Jako komik se musíš ponořit do své role.
Žádná hosteska se nesnaží vypadat hnusně.
„Budu nejkrásnější na světě!“
Nalič se v tomhle duchu.
Omlouvám se.
Nevím, jak to dělají ostatní soubory, ale jestli chceš pracovat pode mnou…
diváci se ti nesmí smát.
Ty je musíš rozesmát.
Dobře.
Sundej to.
- Aniki. - Jo.
Díky tobě jsem si našel jednu roštěnku.
To teda jo.
Půjdu s ní teď do hotelu.
Jo, jen běž.
Dobrá. Taky si musím najít nějakou roštěnku.
Hele, tady jde jedna.
Hele, slečno, nechcete mi dělat společnost?
Ano, děkuji.
Ach, děkuji.
A scénka skončila!
Musíš mě odmítnout. Ne, musíš mě ignorovat a jít dál.
Ten chlapík je slizoun, takže bys ho měl ignorovat a jít dál.
- Ignorovat? - Ano.
Dobře.
Hele, slečno, nechcete mi dělat společnost?
Řekni něco!
- Říkal jste, ať vás ignoruju… - Ne, musíš něco říct. Vrať se!
Ty něco řekneš a já něco řeknu, jinak ta scénka nebude fungovat.
Slečno, máte něco na práci?
Prostě něco řekni!
Pokud jsi komik, tak něco řekni. Vyklop to!
Já… Chtěla jsem jít nakoupit.
Hej, ty tam. Netleskej mu zbytečně.
Když mu za něco takového budeš tleskat, zničíš mu kariéru.
Hele, zaplatil jsem vstupné! Neříkej mi, co mám dělat.
Kdo si myslíš, že jsi?
Jsem komik, ty hlupáku.
Neprosíme tě, abys nás sledoval. Nabízíme ti humor. Tak sklapni a sleduj!
Proč jsi zticha ty?
Ty jsi komik, tak mluv. Řekni něco vtipného.
Cože? Prosím? Chcete se mnou strávit noc?
Co to teď děláš? Ženské takhle nemluví! A ty jsi vlastně chlap!
HOGEISEN
Take, jaké bylo tvé první vystoupení?
Hrůza.
Mistr mě pak pranýřoval a říkal mi: „Jsi budižkničemu!“
Je to úzkoprsý stařec.
To fakt je.
Hej!
Omlouvám se.
To nic. Já jsem s ním pořád. Umíš si to představit?
Za to si tě vážím.
Inoue. Už jsi dopsal tu scénku, o které jsi mi říkal?
Ano, mám hrubou verzi. Zítra požádám mistra, aby si ji přečetl.
Dej mi nějakou dobrou roli.
No jo vlastně. Inoue, ty jsi spisovatel.
Ne, jsem jen amatér. Ale snad se jím jednou stanu.
Závidím vám, že máte všichni své sny.
O čem to mluvíš? Chceš být zpěvačka, ne?
Říkala jsi, že jsi zpívala v divadle.
Ale to je už dávno…
To sice říká, ale tajně trénuje po představeních.
Sklapni. Nemusíš jim to říkat.
Všichni, dejte si ještě!
Jak se říká: „Když sníte gei, oprášíte tím své gei.“
„Gei“?
„Gei“ znamená „velrybu“ i „um“.
- Aha. - Nehraj si na chytrou.
Před chvílí ses mě ptala, jak se to čte.
Vážně? Netuším, o čem to mluvíš.
Nehraj natvrdlého.
Tumáš, sněz to.
- Jo, dej si. - Tumáš, Take. Tohle si taky dej.
- Tumáš, Take. - Dám si. Díky.
Díky.
Každopádně, máme jen malé publikum.
Žijeme v televizním věku.
Ale mistrovi se to nelíbí.
Říkal, že televize neumí podat jevištní vystoupení.
Jo.
A jen staří lidé chodí do striptýzových klubů.
Počkej chvilku.
Co to děláš?
Posíláš výhružný dopis?
To je pro mou matku.
Odjel jsem z domu s tím, že se stanu spisovatelem.
Takže chci, aby aspoň věděli, že jsem naživu.
Mohl bys za mě napsat dopis mé matce?
Jsi z Umedžimy. Je to co bys kamenem dohodil.
Osvobodil jsem se od svého starého života.
Co?
Opustil jsem vysokou školu a neměl co dělat, tak jsem se živil brigádou.
Ti, co se angažovali ve studentských protestech, teď nosí kravaty.
Všichni jsou hrozně mazaní a vypočítaví.
Páni.
A já žiju jako tulák.
Cítím se uboze a frustrovaně.
Proto jsem přišel do Asakusy.
Abych se vymanil ze svého starého života a stal se komikem.
Prásknul jsi s vysokou, aby ses stal komikem? Škoda.
Větší škoda by byla, kdybych nedělal nic.
Takhle uvažují snílci, kteří končí v příkopě.
V tom případě umřu vtipným způsobem a rozesměju tě.
Když už jsme tady, nechceš navštívit chrám?
Můžu si půjčit peníze?
Hele, lidi si většinou nepřejí věci za peníze jiných.
Jen trochu?
- Ty máš peníze. - Ne, nemám.
Ne, vím, že máš aspoň pět jenů.
Nemám.
Mari!
Bylo to skvělé! Mari, byla jste moc krásná!
Myslíte to vážně? Mám takovou radost!
- Tady máte své oblíbené. - Děkuju. Zase přijďte.
- Jo. - Nikam jinam nechoďte.
Já miluju jenom vás, Mari! Mějte se hezky!
Díky moc!
Take!
To bylo dobré představení.
- Studoval jsi inženýra, že? - Ano.
Takže to umíš se stroji?
Ani ne. Byl jsem na vysoké jen týden.
Otáčecí plošina je rozbitá. Můžeš se na to podívat?
- Ale já nejsem… - Pane Mijoši!
Nechám to na tobě.
Tohle jsem od někoho dostala. Poděl se s Inouem.
Díky moc! Moc ráda vás vidím!
Hej.
Je to opravené?
Nikdy jsem to nedělal, takže nevím.
Skvělá práce, pane inženýre.
Sklapni.
KRÁL A KRÁLOVNA ČIHARU
Mistře. Promiňte, já…
Hej, Take!
Byl tu mistr!
Mistře!
Omlouvám se!
Lezeš mi na nervy, ty parchante.
Fajn. Můžeš si nechat ty boty.
Co?
Jak můžu nosit boty, které si obul amatér jako ty?
Děkuji!
Bude to 500 jenů.
Cože? Myslel jsem, že mi je dáte.
Ty drzej parchante. Víš, kolik mě staly? Proč bych…
To je jedno. Koupím je.
Moc vám děkuju.
- Páni. - Ach, mistře!
No…
Naučíte mě další kroky?
Odmítám, ty hlupáku.
Co?
Žádné další kroky nejsou!
Zítra přijď za mnou do šatny.
A nezapomeň na těch 500 jenů!
- Dobré ráno! - Dobré ráno!
Dejte si buchty.
- Mňam! - Super!
Co?
Ty to nevíš?
Nechám tě oficiálně vystupovat jako komika.
Vážně? Moc vám děkuju.
Dokázals to, Take.
A budeš i inspicient. Tak se z toho nesmíš zhroutit.
Inspicient?
Budeš organizovat rekvizity, sbírat kostýmy… Prostě co je potřeba.
Jestli máš nějaké dotazy, zeptej se jeho.
Budu se těšit.
A taky jsi bez domova a spíš v šatně, co?
Ano.
Pokoj pod tím naším se právě uvolnil, tak jsem ti ho domluvil.
Děkuju. Díky za všechno.
- Dobrá, tak začneme s tímhle. - Dobře.
Tak si asi dám pauzu…
- Takajamo. - Ano?
- Vylešti mi boty. - Co?
Je to problém?
- Vážně? - Hurá!
Měl bych to udělat.
- Super! Jdeme na to. - To není dobré.
- Určitě? - Ano.
Hiro říkal, že je chce nosit.
Další. Čiharu, jsi na řadě.
Dobře.
Take, můžeš mě zapnout?
- Dnešní publikum je docela neoblomné. - Aha.
V tom případě do toho dám všechno.
BYT MACUKURA ČÍSLO 2
Je to za pokoj 102 a tento pokoj, takže zpátky je to…
Ale ne. Nechte si to.
Jo? Děkuji vám jako vždy, mistře.
- Dobře, dobrou noc. - Jo.
Mari. Dobrou noc.
Ano, díky. Dobrou noc.
Díky.
Jak je na tom Take?
Cože?
Aha…
No, ještě nevím.
Ale platíš mu i nájem, takže do něj vkládáš velké naděje.
Jo, to je pravda.
Třeba se mu začne dařit.
Hele.
Asi se stanu gejšou.
Co?
Jako gejša si vydělám víc než jako tanečnice.
O čem to mluvíš? S tím si nelámej hlavu.
Tak kdo si s tím bude lámat hlavu?
Co? Budeš si s tím lámat hlavu ty?
- Co? - Bude to dobrý.
Lidé se brzy vrátí do divadla.
Protože jsem přece jenom Fukami z Asakusy.
Jestli se z tebe stane gejša, budeš populární.
Pak za tebou budu chodit každý den. A stejně všechno utratím.
Co, Mari?
Nakonec všechno utratím.
Měl bys ten úvod zjednodušit.
Ale když to moc vysvětlíš, tak to nebude vtipné.
To je pravda.
Ale myslím, že je to v pohodě, tak to zkusíme…
- Moc se mi to nelíbí. - Proč?
- Dobrá. Brzy se vrátím. - Dobře.
Jasně.
Co budu dělat?
Tady.
Díky. Chceš, abych ti něco donesl?
Šperky.
Dobře. Ale promiň, když ti místo toho donesu špeky.
Řekla jsem šperky!
Ne, záleží na tom, jak to uděláš…
Zdravím, mistře.
Aha. To jste vy. Co tady děláte?
No, cvičili jsme naši scénku.
Cvičili? Mluvíte, jako byste už byli profíci.
Dobré načasování. Půjdeme se najíst?
Dobré načasování? To samé jste tvrdil i včera, mistře.
Sklapni, pitomče.
- Tak jdete, nebo ne? - Já půjdu.
- Já taky. - Mám hlad.
Tak to řekni hned, pitomče.
Na co máte chuť?
- Suši. - Suši.
Suši? Nemůžete navrhnout něco rozumnějšího?
- Úhoře? - To je to samé.
- Rozumnějšího. - Obě jídla jsou drahá.
Nudle udon zní dobře, ne?
Tady máte pivo.
Ne, nemusíš si nalévat.
Jen jez.
Chtěl jsem to zmínit už dávno, ale co to máte na sobě?
Co?
Komici se musí dobře oblékat.
Je jedno, jak bláhově se chováte na pódiu. Mimo něj musíte působit stylově.
Jasný?
Ale já jen píšu…
Cože? Jo. Proto jsem nemluvil na tebe.
Ale mluvil jste s ním.
Sklapni, pitomče!
Poslouchej, Take.
Dobře se oblékej.
Když nebudeš tři dny jíst, nikdo si toho nevšimne,
ale všichni si všimnou toho, co máš na sobě.
Tak mi víc zaplaťte.
Ale ne. Páni. O to tu nejde.
Když o tom mluvíme, ještě jsi mi nezaplatil těch 500 jenů.
Ach ano.
Nedal jsem ti je zadarmo.
Mistře, jako vždy děkuji.
Jasně. Bylo to výborné.
- Přijďte prosím zas. - Díky za večeři.
Ty hlupáku!
Koukni tamhle.
Chtěl jsem tyhle.
Co?
Obul bych si je a řekl:
„Já jsem vyrostl?“
„Ne, ty hlupáku!“
Tak se to naučíš.
Jestli se nedokážeš chovat bláznivě mimo pódium, nezvládneš to ani na něm.
Komici se musí vždy chovat bláznivě.
Dobře.
- Jdeme. - Děkuji.
- Mějte se. - Ano, přijďte zas.
Promiň…
Chtěl jsem se zeptat na mistrovu levou ruku…
Ach ano.
Prý se mu to stalo za války v muniční továrně.
Chytil se do dopravníku a o tohle všechno přišel.
Proto ji má vždy obvázanou.
Aha.
Ale dokonce umí tou rukou hrát na kytaru,
takže mistr je vážně kabrňák.
Co jsem?
Ach, dobré ráno.
- Uhni. - Dobré ráno.
Žádný „dobrý ráno“, ty hlupáku.
Mluvili jste za mými zády, ty parchante.
Ne, nemluvili.
Mistře.
- Co? - Takajama mi o tom řekl.
O vaší levé ruce.
Co s ní?
Opravdu jste ji snědl, protože jste měl hlad?
Nejsem chobotnice, ty hlupáku! Proč bych jedl sám sebe?
Takový hlad nemám, ty parchante!
Fajn. Ale plavání musí být těžký. Určitě vás to táhne doleva.
Jo, i když se moc snažím, vždy skončím tam, kde jsem začal.
Sklapni!
- Ve skutečnosti plavu moc dobře. - Jo?
Ale když závodím, vždy prohraju jen o prst.
Ty hlupáku! Nenuť mě to říkat nahlas!
ASAKUSA FRANCE-ZA
Jste dospělý!
- Jsem dítě. - Dítě? O čem to mluvíte?
- Kolik vám je? - Je mi osm.
Osm?
Podle všeho je mu přes 30.
Co? Starouši, fakt je mi osm.
Osm? Ani náhodou.
Fajn, tak co jste dnes dělal?
Byl jsem dnes v zoo.
Zoo?
Bylo tam tolik koní, že jsem se nechal unést a všechno vsadil!
To byl dostih. Tomu se neříká zoo.
Azuhači, to je ohromný. Ty jsi prý teď pořád v televizi.
Ale ne.
Opovážil ses stát velkou hvězdou.
Díky vám.
Mimochodem, ten mladík Take. Od posledně se hodně zlepšil.
Myslíš?
Dneska lidi chodí jen proto, aby viděli jeho scénky.
Ten syčák možná i prorazí.
To je skvělé.
A teď, mistře.
Něco se mi doneslo šuškandou.
Je pro mě těžké se takhle ptát…
ale má tohle divadlo vážné finanční potíže?
Co?
Ano.
Chci říct, že vždycky mělo potíže.
Já jen, že jeden z mých žáků vede firmu…
a řekl mi, že si můžou dovolit najmout jednoho člověka. Co vy na to?
Jak to myslíš?
Říkáš, že mám ukončit kariéru na jevišti?
Vždyť to sám víte, mistře.
Je to nemoderní.
France-za a Asakusa přicházejí o lidi.
Je čas tohle místo prodat nebo zavřít…
Sklapni!
Je to nemoderní?
A kdo za to může?
To vy hlupáci jste opustili Asakusu a podlézali lidem v televizi.
Mistře, hodně vám toho dlužím, tak jsem vám chtěl jen pomoct…
Po takové době ses tu ukázal a začal plácat nesmysly?
Vypadni, ty parchante!
- Mistře… - Řekl jsem, ať vypadneš!
Nemusí to být hned teď. Prosím, promyslete to.
Je fajn být v něčem nejlepší.
I když budeš průměrně chytrý a půjdeš na průměrnou vysokou,
stejně se staneš jen průměrným učitelem.
Děláš si ze mě legraci?
Jaké to bylo?
Co?
Já scénkám vůbec nerozumím.
Řekni nám svůj upřímný názor diváka.
První část byla vtipnější.
Jo, máš pravdu. V půlce to začne být nuda.
Co je?
Ale nic.
No…
Dokonce i hvězdy jako Kijoši Acumi a Kiniči Hagimoto…
stály na těchto parketách, že?
To znamená, že nejspíš tady takhle trénovali.
Když se nad tím zamyslím, přijde mi to úžasné.
Take, vážně si myslíš, že můžeš být jako Kin-čan?
Nedělal bych to, kdybych tomu nevěřil.
- Co kdybys zpívala, Čiharu? - Co?
Uvažoval jsem nad tím. Zpíváš dobře.
Mezi striptýzy děláme naše scénky, tak proč ne zpěv?
Já už nezpívám…
Máš takové nadání, že by ti za to zaplatili.
Inoue může hrát na kytaru.
- Že jo? - Co?
- Na kytaru? - Jo.
Hele, Take, tohle jsem opravil…
Promluvím zítra s mistrem. Dobře?
Tuhle část: „Ušpiníš tím zeď.“
A potom: „Kterou značku kouříš?“
„Tati, dej mi napít…“
Dobře.
Co ty na to?
- Jo a pak můžeme… - Jo.
Příští středu budeme o jednoho méně, takže můžeme zapojit Čiharu.
Stejně musíme naplnit ten 15minutový úsek.
No, já si myslím, že je dobrá zpěvačka…
Zpěv?
No, mně to nevadí…
Vážně?
- Ale, Take… - Čiharu!
Řekl ano.
Určitě?
Jo.
Moc děkuji!
Příští středu budu dělat konferenciéra
a představím tě jako bombu…
- Inoue, spoléhám na tebe. - Jo.
TRÉMA
Co? Já nevěděl, že jsi takhle roztomilá.
Sklapni.
Napiš „velryba“.
Dej do toho všechno.
Tak jo, začíná to tady být vzrušující.
Dnes večer vám představíme pěvecké vystoupení v podání Čiharu.
Tak jo, zatleskejte Čiharu.
Jestli Johnny přijde, řekni mu,
že jsem na něj čekala dvě hodiny
A odešla jsem vlastně s radostí.
Řekni mu, když mu budeš nalévat.
Pokud jsi jeho přítel, řekni mu,
ale řekni mu to hezky.
Pojedu příštím autobusem.
Je jedno, jestli pojedu na západ nebo na východ.
Všimla jsem si…
jak osamělé…
je tohle město.
To bylo skvělé!
Líbí se mi tvůj zpěv, ale je načase zbavit se toho oblečení!
Johnny řekl, že chce vidět i tvoje kozy!
- Kozy! - Kozy!
Nebuďte tak netrpěliví.
Ukaž nám víc!
Ukážu vám víc později.
Počkej! Hej!
Hej!
Ahoj.
Už je to dlouho.
Mistr už odešel.
To nevadí.
Poslyš…
nemáš hlad?
Jak se ti daří od té doby, co jsi opustil France-za?
Jo, souvisí to s tím, ale…
Take, nechceš se mnou dělat manzai?
Manzai?
Jo, co ty na to?
No, manzai teď hrozně frčí.
Stačí mít mikrofon a můžeš ho dělat kdekoli v Japonsku.
Když to půjde dobře, můžeme začít vystupovat v televizi, vydělat prachy
a řídit zahraniční auta.
Co to meleš? Manzai mě nezajímá.
Jsi celkem šikovný…
copak nechceš své dovednosti otestovat někde jinde?
Někde jinde? A co France-za?
Když odejdu…
Mistrovi toho moc dlužím, takže to nechci říkat…
ale upřímně si myslím, že France-za má už teď problémy.
Jde to vidět na prázdných sedadlech.
O to mi jde.
Co se stane, když teď odjedu?
No, já chápu tvoje obavy…
ale co ty?
Myslel jsem, že ses moc chtěl věnovat komedii.
Páni. Už tu není co brát. Tumáš!
Ano! Tři světla!
Vy jste je pořád měl? Jejda. Počkat.
Děkuji. Budeme hrát dál. Koi-Koi!
Dobrá karta.
Hej, Take. Přepni to.
- Dobře. - 50 jenů.
Štěstěna mě opustí, když na to budu koukat.
- Děkuji. - Ten manzai je trapný.
- Rozdej karty. - Je čas to zabalit.
SÁL ŠOČIKU ENGEI
- Vím, že jsem se oženil trochu pozdě. - Ne trochu. Hodně pozdě.
- Žil jsem svou prací. - Neměl šanci.
- Ale oženil jsem se. - Asi to vzdala.
Sklapni!
Jako: „Nemůžu si najít nikoho jiného!“
Čekání se vyplatilo. Měli jsme přes 300 hostů.
- Měli jste hosty? - Politiky, obchodní ředitele, celebrity.
Krvavé mušle, rozchlipky, a i hřebenatky? Ale je to škoda…
Hele, nekuř, ty hlupáku! Ušpiníš tím zeď!
Na tom nezáleží!
- Jsme v pronájmu. - Ne, pane, o to nejde.
- Pane učiteli, budova školy je pronajatá? - Pane, poslouchejte. Je tu jedna věc.
V tuto chvíli váš syn možná jen kouří cigarety.
Ale kouření může vést ke krádežím. A pak čichání ředidla.
A pak skončí v base. Takhle eskaluje život delikventům.
Take!
Ano?
Nakrmil jsi Pippiho?
Co?
Ptám se, jestli jsi nakrmil papouška.
Ach, promiň.
Nechci slyšet tvoje „promiň“! Pořád ti připomínám, ať toho ptáka krmíš.
Připravoval jsem se na scénku.
Scénku?
Poslyš, už chvíli ti chci něco říct.
Myslím, že to nechápeš.
Sači.
Lidi sem chodí, aby nás viděli nahé.
Aby viděli naše kozy.
Nechodí na scénky nebo zpěv.
Tvým úkolem je zajistit, abychom se mohly soustředit na tanec.
Scénky jsou jen navíc.
Dost, Sači.
Take, můžeš jít.
Řekni, nemám pravdu?
ZÁKAZ MASTURBACE
Zdravím!
Omlouvám se, že jdu pozdě.
- Dáte si drink? - Dám si to stejné.
Dobře.
Co se děje?
No… Ohledně té věci.
Jaké věci?
To, o čem jsi tehdy mluvil.
O tom, že bychom dělali manzai.
Co? Takže…
Hej, Takajamo. Zahrajeme si.
Ne, díky.
Cože? Jak může žák odmítnout pozvání svého mistra?
Spíš, jak může mistr obírat svého žáka?
Musíš jen vyhrát.
Jdeme na to.
Už jde. Take, přijmeš moji výzvu, že?
Vidíš? V tom se oba lišíte.
To odhodlání půjde poznat na jevišti.
Dobře. Jako vždycky je to deset jenů za bod.
Končím.
Cože?
Chtěl bys radši 50 jenů za bod?
To se mi líbí. Přijímám tvou výzvu, ty parchante. Tak do toho!
O tom nemluvím…
Co se děje?
Končím s France-za.
Dovol mi skončit a jít vystupovat po světě.
Rozhodl jsem se pro manzai.
Rozhodl jsem se pro manzai s Kijošim, který tu jednou vystupoval.
O čem to mluvíš?
Teď, když ses naučil dělat lepší scénky, tak chceš odejít?
Co může hlupák s nedomyšlenými nápady, jako jsi ty, dělat tam venku?
A zrovna manzai? S tím, co ses naučil ode mě, ty parchante?
Ty sračky nejsou zábava!
Dva lidi, co plácají nesmysly! Chceš za to divákům účtovat?
Stěží je můžeme účtovat tady.
Cos to řekl?
Když tady zůstanu, nedostanu se do televize.
To nemůžeš udělat mistrovi, když byl na tebe tak hodný.
Takže tu mám dožít svůj mizerný život?
Co?
Jaký má smysl rozesmívat lidi, co sem chodí koukat na nahé holky?
I kdybych tu někoho pořádně rozesmál, nikam to nepovede!
Co to do tebe vjelo, Take?
Hele.
To jsi mě vážně pobavil, Take.
Kde ses naučil říkat tak vtipný věci, ty parchante?
Naučil jste mě to vy.
Hej.
Hej, Take!
Take!
Promiň.
To bolí.
Už se nevracej.
Staň se hvězdou za každou cenu.
Buď jako Kin-čan.
Jasný?
Jo.
Pokud se stanu hvězdou…
Tak mě nemůžeš opíchat.
Dobrá, tak běž.
Jen běž.
Takhle se mnou nikdy nebude chtít píchat.
Píchat?
Tak počkat. Cože?
Já…
Osvobodil jsem se od svého starého života ne jednou, ale dvakrát.
Takový chlap nesmí dělat věci polovičatě, ty hlupáku.
Take? Co jsi myslel tím „píchat“? O čem to mluvíš?
Sklapni a spi.
- Ale řekl jsi „píchat“… - Sklapni.
Nemůžu si pomoct, ale cítím se nesvůj.
Chci dělat manzai, který jsem dosud nikde neviděl.
Jak to myslíš?
Zničíme tradiční manzai.
Zaprvé, je velmi staromódní mít „Šokakuja“ před naším jménem.
Co? Takže chceš změnit naše jméno?
V Americe žil komik jménem Lenny Bruce. Bral drogy a zemřel mladý.
Kdysi jsem pracoval v jazzové kavárně.
Každá písnička má své vlastní tempo.
A tenhle Lenny Bruce bezhlavě mluvil o rasismu a kritizoval náboženství.
Chci dělat něco takového.
Existují osmidobové a čtyřdobé rytmy…
A my jsme dva, takže…
Dvoudobí. Two Beat.
TWO BEAT
Dobrý den.
Jsme Two Beat.
Ahoj, babi, prosím nenatáhni bačkory během našeho manzai.
Co to říkáš?
To je moc. Tady máš.
- Vezmi si. - Děkuji.
Dobře, tady to máte.
Spočítejte je.
Díky jako vždycky.
Promiňte.
Tady máte čaj.
Ten Take, co kdysi vystupoval ve France-za…
Prý se spojil s Kijošim a daří se jim dobře.
Taky jsem se doslechla.
Prý i jiní komici se je snaží zastihnout a podívat se na jejich představení.
Je to docela působivé.
Jo? Jsou teď tak populární?
Všechno jsem přepočítala.
Tak se tady podepište. Je to jen formalita.
SMĚNKA 300 000 JENŮ
Jak dlouho v tom budete pokračovat?
Co prosím?
France-za.
Je v pořádné kaši, co?
Prostě to zavřete.
Jak dlouho v tom budete pokračovat?
Časy se změnily.
Řekněte to Fukamimu.
Tady to máte.
Moc vám děkuju.
Matiné bylo zrušeno.
Co?
Měl jsi nám to říct dřív. Připravovaly jsme se na něj.
Sklapni. Místo stížností přiveď nějaké lidi.
Co budeme dělat? Půjdeme se někam najíst?
Ne…
TWO BEAT
Příští rok dojde ke změně zákona.
- Každý starší 80 let bude popraven. - Jak se opovažuješ? To je nesmysl!
- Ale já jsem na starší hodný. - Vážně?
Ano. Jedna babička se mě nedávno ptala na cestu.
- Řekl jsem jí o zkratce. - Vážně?
- Vesele si vykročila na dálnici. - To snad ne!
- Co kdyby ji srazilo auto? - Poslední dobou je tu tolik nehod.
- Tolik aut. - Vzpomeň si na dopravní slogany.
- Je jich spousta. - „Pozornost nikomu neublíží.“
- „Skákejte před auta, šťastné děti!“ - Hej! Žádný takový slogan neexistuje!
„Projedeme červenou společně.“
Ne! To nesmíš!
A taky: „Babička kupuje tampony, aby se pochlubila.“
- Co to meleš? - Je jich tolik.
To s tím nesouvisí!
A taky: „Bez obav. Babička nemá budoucnost.“
Přestaň! Proč vždycky říkáš tak kruté věci?
„Pozor! Ošklivky chtějí, aby je někdo osahal.“
To nedává smysl. To ani není dopravní slogan!
Co ty o tom víš. Jamagata žádné slogany nemá.
Jasně, že má.
- Je z Jamagaty! - Ano, jsem.
- V Tokiu poprvé spatřil dalšího člověka. - Hej!
- Jeho táta byl až do loňska kanibalem. - Kanibalem?
Když kolem proletí letadlo, začnou ho uctívat.
- To není pravda! - Každému říkají B-29!
To neříkáme!
Jsem Cukikage Musaši…
Taková škoda… Ty hlupáku!
- Zaútočil jsi na mě moc brzy! - Promiňte.
Měl jsem super proslov. Počkej, až ho dořeknu.
Omlouvám se.
Jsem třetí generace, Cukikage Musaši!
- Mari, proč se taky nenapiješ? - Ach, děkuji.
Musíš pít. Tumáš.
Jo, to je ono.
To je ženská!
Ahoj, to jsem já.
Promiň, že tě obtěžuju.
Mari, mohla bys je vzít?
Dobře.
Zdravím. Omlouvám se za zpoždění!
- Čekali jste na mě? - Já jsem na tebe čekal!
No tak, počkat.
Tady.
- Já? - Naliju ti.
Dobře…
- Pane Kawamuro. - Ano.
- Ano? - To je on.
Tak pojďte sem. Tady.
Jo…
- Těší mě. - Jo.
Tenhle a tamten. Dejte je sem.
A pak šroubek. Takhle…
A udělejte tohle…
Mari?
Mari!
Jsi v pořádku?
Bolí mě zub.
Čistíš si zuby?
Hej, pane Fukami.
Je pravda, že jste byl komik?
Ano, tak nějak.
- Co? Byl jste komik? - To byl.
- Páni!
Mohl byste něco teď předvést?
Komik, že?
To znamená, že teď můžete něco předvést.
Dělají kouzla a rakugo, že? Ukažte.
- Prosím. Ukažte, pane Fukami. - Pane Fukami.
- Ukažte nám něco. - Chci to vidět hned.
- Fajn, jdeme na to! - Super!
Ukažte nám něco dobrého.
Žádné triky nebo fígle nejsou.
Připravte se na neuvěřitelné…
Zmizely mi prsty.
Ach, pane Fukami.
- Ano? - Máte telefon.
Pro mě?
Jsem Kuroda.
TELEVIZNÍ KANÁL TOKIO 12 REŽISÉR
- Je to práce v televizi? - Ano.
Vím, že je to příští pátek, ale právě se nám uvolnilo místo.
Co vy na to?
Ale máme tady připravený manzai…
To zvládneme. Samozřejmě. Něco vymyslíme.
- Určitě? - Ano!
V kolik se máme dostavit?
Díky za všechno.
Ach, překvapilo mě to.
- Znáte manželku pana Tanikučiho, že? - Jo.
Náhodou tam byla a zavolala mi.
Aha.
Každopádně si k tomu dejte něco dobrého.
To je v pořádku, pane. To nemusíte.
Myslím to vážně. Bez obav.
- Děkuji. - Dobře.
- Postarejte se o Mari. - Jo.
Moc vám děkuju.
Ne, nemusíte vstávat. Nenamáhejte se tolik.
- Ano. - Nashle.
Děkuji.
Co? Chceš vstát?
Dobře.
Vydrž chvilku.
Dáš si čaj?
- Tady. - Díky.
Omlouvám se. Asi jsem na tebe moc tlačil.
Ale vlastně jsem si našel práci.
No, ten hajzl Azuhači
na mě žadonil, ať to vezmu, protože potřebovali někoho na výpomoc.
A nemůžu ignorovat svého žáka, když má potíže, ne?
Neměl jsem na výběr.
Vrátíš se k tomu, že jo?
Co?
Patříš na jeviště.
Na jevišti se mi líbíš.
Takže se ti nelíbím, když na jevišti nejsem?
Proč bys měl, když nejsi na jevišti?
To je pravda.
Jsi hrozně sexy na jevišti.
Jak stojíš a jak mluvíš…
Jako: „Tohle je Fukami z Asakusy.“
Proč mi to říkáš teď?
Praštila ses do hlavy?
Získám pro tebe zpátky France-za.
Co?
Nemusí to být France-za, něco menšího by bylo taky fajn.
Vážně tě chci vidět na jevišti.
Dobře?
Popravdě, mám nápad na novou scénku.
Vážně?
Chci na jeviště přivést psa.
Myslíš skutečného psa?
Přesně tak.
- Víš, jako policejního psa. - Jo.
Nejdřív přijde zleva zloděj spodního prádla.
Páni.
Řekne: „To byl úlovek!“
Pak ten pes začne štěkat.
Haf!
A on řekne: „Co se stalo?“
Proč jsi mě zastavil? Nech mě umřít, ty hlupáku!
- Umřu, jestli mě nenecháš umřít! - Co?
- Mluvil z cesty. - Jo.
Nedávno jsem navštívil svého souseda
a jejich syn se chystal oběsit na plynové trubce.
- Zastavil jsem ho a řekl jsem mu… - To je dobře!
- „Dej si ji do pusy.“ - To je horší.
- Použij plyn tím správným způsobem! - Ale ne tehdy!
- Lidé jsou v dnešní době divní. - To jo.
- Moc se na všechno soustředí. - Pravda.
Co to děláte?
- Ano? - Tohle není kabaret.
Tohle je televize, jo? Živý přenos.
Nemůžete si dělat srandu z ošklivek nebo sebevražd.
Nemáte něco jiného, co by se hodilo do televize?
Máte spoustu času.
Něco vymyslete.
Dobře.
Co takhle…
vyměnit tuhle část za scénku s lyžemi?
Ale říkal, že nesmíme mluvit o ošklivkách.
Takže vyměníme první část za tu s kovovou pálkou?
Jo, tuhle.
Ale tím je pořádně nerozesmějeme.
- Nastalo poslední ráno. - Aha.
- Prásk! - Co?
Co to bylo?
- Poslední rána! - Už dost!
Díky!
Tak to byla dvojice Komedie číslo jedna. Oba byli vtipní, že?
Ale budou pokračovat ve svém vítězném tažení?
Budeme hned zpátky.
Dobře! Máme komerční přestávku!
Potlesk pro Komedii číslo jedna. Děkuji, pánové.
Jak se všichni máte? Nejste z toho smíchu už unavení?
Jestli chcete zajít na záchod nebo si upravit make-up, běžte prosím teď.
Čeká vás ještě mnoho dalších skvělých komiků…
Bude to v pohodě. Od kabaretu se to moc neliší.
Mnoho dalších skvělých komiků…
S tím, co ses naučil ode mě, ty parchante?
Už se nevracej.
…diváci se ti nesmí smát.
Ty je musíš rozesmát.
Začínáme za pět vteřin!
- Čtyři! Tři! - Take?
Neudělám to.
Neuděláš co?
Budeme dělat svoje vtipy takový, jaký jsou.
Všechny.
Ne, ale…
Tak jo, přivítejme nového vyzyvatele tohoto týdne.
Nový talent z Asakusy, Two Beat! Pojďte dál!
ROK 1981
Comaneciová.
Comaneciová!
- Comaneciová! - Satoši!
- Jdeme. - Ach, mami!
Zrovna tu byl Takeši!
O kterém Takešim mluvíš?
Beat Takeši! Teď tu byl!
Nebuď směšný! Pojďme domů. Tvůj táta na nás čeká.
Je to pravda. Vidíš? Podepsal se mi.
Mami, co znamená tenhle kandži?
Tenhle kandži…
znamená „velryba“.
Aha.
Pojďme domů na večeři.
Zazpíváme si něco.
Jasně. Co chceš zpívat?
- Co třeba… - Co?
Medvídek sledoval hru na schovávanou.
Dítě, které ukázalo zadek, bylo obdařeno první cenou.
Slunce zapadá, takže se uvidíme zítra.
Uvidíme se zítra.
- Dobrý den! - Zdravím.
- Dám si to, co obvykle. - Dobře. Vejce s pažitkou.
Dobře.
Madam, proč sledujete baseball? Dnes je manzai.
A je to homerun!
Když budeme zlí, půjdeme do pekla.
Ano! To jsou Two Beat.
Jsou docela úspěšní.
Je docela zvláštní pomyslet, že dřív vystupovali v Asakuse.
Chci se koukat na baseball.
O čem to mluvíte? Vždyť ani nemáte ráda base…
Dneska hrají Giants.
Nesahej na to!
Nesahej na to…
- A co je v druhé místnosti? - Je tam led.
Všichni na něj šlápnou a zvolají: „To studí!“
- Budeš mít omrzliny. - Prosil jsem o slitování.
- To chápu. - Řekl: „Tahle je poslední.“
- Třetí místnost. - Když jsem ji otevřel…
Všichni se až po krk koupali v hovnech.
V hovnech?
- A kouřili. - Kouřili?
No, ale víte, mistře. Už je to s nimi horší.
Od chvíle, co nastoupili do televize, tak se jejich výkony zhoršily.
Bavič musí něco umět, aby lidi pobavil.
- Když se nad tím zamyslím… - Hej.
Co to blábolíš, ty parchante?
Co?
Nemluv, jako bys všemu rozuměl!
Co o nich víš, ty hlupáku?
Že nic neumí?
Máš problém s mými žáky?
- Ty parchante! - Cože?
Jste v pořádku, mistře? Omlouvám se.
Co to děláte?
- Protože… - Bože!
Běžte domů! Hned!
Hele, zlato, podívej!
- Kdo si myslíš, že byl jejich mistr? - Dones mi trochu ledu!
A dones mi i lékárničku!
- Je nahoře! - Tak já pro ni zajdu!
Hlavní cenu 11. ročníku předávání cen japonské televize dostává…
Two Beat!
Gratuluju!
Díky moc!
Díky!
A teď dostanou peníze i trofej!
- Gratuluju. - Díky.
Neuvěřitelné!
Co to děláš?
- Nemůžu si ji vzít domů? - Ne!
Máš si vzít domů trofej!
- Pane. - Ano?
Mohl byste mě místo toho vzít do Asakusy?
Není bezpečné je nechávat odemčené.
Co tady děláš, ty parchante?
Zrovna jsem byl poblíž.
Když se chystáš tu stavit, tak mi aspoň zavolej.
Omlouvám se.
Chceš něco sníst? Máš hlad?
Ne, jsem v pohodě.
Poblíž je restaurace s ramen, která má rychlou donášku.
Ne, vážně nemám hlad.
Mistře.
Vezměte si tohle.
PENĚŽNÍ VÝHRA
Co je to?
To je…
vaše kapesné.
Děláš si ze mě srandu?
Jak bych mohl něco takového přijmout?
Páni.
Nikdy jsem neslyšel o žákovi, co by dal svému mistrovi
kapesné, ty hlupáku!
Raz, dva, tři…
Vy je dokonce počítáte!
Přestaňte počítat, dědku blbej!
- Komu nadáváš, ty hlupáku? - Omlouvám se.
- Chceš jít někam na skleničku? - Ano.
Dobře, jdu se připravit, tak chvíli počkej.
HOGEISEN
Ne, je to pravda!
Teď je velkou hvězdou v televizi, ale na začátku byl naprosto nemožný.
Když mu Mari řekla, aby jí napustil vanu, nalil do ní vařící vodu!
Voda byla moc horká, tak skákala na jedné noze a naříkala.
Byla hrozně naštvaná.
Jasně, že byla, ty hlupáku!
Potom se úžasně červenala a opakovala: „Nejsem žádný Goemon Išikawa!“
Ale mistr byl taky šílený.
Sledovali jsme jednu celebritu, jak zpívá v televizi.
A on řekl: „Zvedněte televizi.“ Tak mě napadlo, co to dělá.
Snažil se podívat na její kalhotky.
To neříkej, ty hlupáku!
Chtěl jsem vidět její kalhotky,
ale Kijoši řekl, že je těžká, a televizi pustil.
A televize na mě spadla. Byla jsem vážně zraněný, ty hlupáku!
Po všech těch řečech ses vrátil.
Když nepřestaneš mluvit, tak to pustím do kalhot!
Vaše boty, mistře.
Díky.
Já jsem vyrostl?
Ne, ty hlupáku!
Proč bych měl nosit růžové podpatky?
Jak to, že jsi je nepoznal?
Rozesmáli jsme spoustu lidí.
Jo, to je pravda.
Rozesmáli jsme spoustu lidí.
Paní přede mnou brečela smíchy.
No, rozesmál jsem ji.
Co to meleš? Smála se mojí historce.
Ne, to… To byla moje historka…
Taxi!
- Take, nastup si. - Ještě můžu pít.
Ne, ty jdeš zítra brzy do práce, že?
- Běž domů a spi. - Vše v pořádku?
Ano, ty hlupáku!
Ach ano.
Tady máš na taxíka.
Ach, děkuju.
Ale to jsou ty peníze, co jsem vám dal!
- Vážně? - Ano.
Tak si nastup.
- Díky za jídlo. - Jo.
- Hele, Take. - Ano?
Kdyby ti něco zbylo…
tak mi přines nějaké drobné.
Dobře.
Ahoj, Mari.
Už dlouho jsme se spolu nenapili.
Určitě tam nemají dobré saké.
Mari.
Take řekl…
že je to moje kapesné.
A dal mi tohle.
To je ale drzý spratek, co?
Jsem jeho mistr.
Nikdy jsem neslyšel…
o žákovi, co by dal svému mistrovi kapesné.
Ale…
On je fakt něco.
Věděl jsem, že to dokáže.
Stal se úspěšný.
Ale…
Taky musím držet krok.
Protože jsem…
Fukami z Asakusy.
Ach ano.
Vymyslel jsem novou scénku.
Řekl jsem o ní Takeovi…
a on řekl: „Pojďme ji zahrát spolu.“
Pořádně je rozesmějeme.
Haló.
Ahoj. Už je to dlouho.
Ano.
- Myslíš, že přijde? - On nepřijde? Takeši?
- Možná dnes nepřijde. - Jo.
Snad jo.
- Bez Takešiho tu nemáme žádný příběh. - Vůbec nic.
POHŘEB SENZABURA FUKAMIHO
Co budeme dělat?
Mám se zeptat, jestli nás pustí dovnitř zadními dveřmi?
- Promiňte. Dovezte nás k zadním dveřím. - Dobře.
Aha, tady to je.
Postarám se o ty novináře.
Ahoj.
To já řekl mistrovi, aby zavřel France-za.
Ano, slyšel jsem o tom.
Nečekal jsem, že umře tak mladý.
Když si představím, že mohl zůstat komikem až do konce,
cítím se provinile.
Ne…
To já jsem se měl snažit víc…
takže ti děkuju.
Vůbec ne.
Když jsem poprvé požádal mistra, aby zavřel France-za,
hrozně se na mě naštval.
No, byl jsem na to připravený.
Ale nečekal jsem, že mistr řekne:
„Když to tady zavřu, co bude s Takeem?“
Vypadni, ty parchante!
- Mistře… - Řekl jsem, ať vypadneš!
Nemusí to být hned teď. Prosím, promyslete to.
Když to tady zavřu…
co bude s Takeem?
Kdo se o něj postará?
Ten hlupák je vážně něco.
Dokud ho všechno nenaučím…
nemůžu to tady zavřít.
I po tvém odchodu…
prý navštívil ostatní divadelní manažery s lahví saké,
poklonil se a řekl jim: „Dobře se o ně prosím postarejte.“
Zdravím, mistře!
- Omlouvám se. Vím, že toho máš moc. - To nic.
- Pro tebe. Dejte jim něco na práci. - Nemůžu uvěřit, že se někomu poklonil.
I když se zapletl s jakuzou, tak se jim odmítal poklonit.
Moc mu na tobě záleželo.
Kéž by to samé udělal i pro mě.
Proč jste to udělal, mistře?
Jste tak netrpělivý.
Někdo vás stejně spálí, až umřete…
tak proč se spalovat sám?
Ale slyšel jsem…
že jim volali z krematoria.
Protože jste byl napůl spálený, dali jim 50% slevu na zbytek.
Páni…
Skvělý nápad, jak ušetřit.
Že jo?
SÁL ASAKUSA FRANCE-ZA ENGEI TOJOKAN
ASAKUSA FRANCE-ZA
Take!
Mám tu spoustu pomerančů mikan, tak si pro ně pak přijď.
Poslyš, Take. Nepodlézej divákům.
To ty jim řekneš, co je vtipné.
Take. Mistr říkal, že tu scénku můžeme udělat zítra.
Co se týče obsazení, myslím, že se spíš hodíš na roli spisovatele.
Stačí to?
Take, oblékl sis to na scénku bez mého svolení. Řekla jsem ne.
Podívej. Uvolnilo se mi to. Co s tím uděláš?
Pět minut do opony!
Prý jsi utratil všechny peníze, které mistr vyhrál v tom dostihu.
To je zlé. Bude se na tebe moc zlobit.
Take, mistr rozdává bonusy za plnou kapacitu sálu.
Ale je to jen 50 jenů.
- Hej, přestaňte! - Proč se nikdy nesvlékneš?
- Mari, přestaň. Myslím to vážně! - Take, chyťte ho!
Hej, Take! Pomoc!
Hej, Take! To ne!
Hej… Bože.
Pippi uletěla!
Hej, Take! Tudy! Rychle!
Take! Nesplachuje záchod.
Studoval jsi inženýrství, že?
- Ty hlupáku, zvedni ji ještě výš. Výš! - Nic tam neuvidíte, mistře.
Sklapni. Ještě výš.
Myslím, že jdou vidět. Hej, Take! Pomoz nám!
- Nemůžeme! - Myslím, že jsem je viděl!
To byly kalhotky, že jo?
Veselé Vánoce!
Hej, Take. Můžeme se prohodit?
- Co? Proč? Jsi roztomilý. - Ne.
- Take, že je roztomilý? - Ne. Prosím.
Hej, Take! Trochu jsi je rozesmál a nechal ses unést.
Jak to, že pětiminutová scénka trvala 20 minut, ty hlupáku?
Kvůli tomu mám kratší scénku.
Nevyskakuj si, ty hlupáku!
Take, jdeš pozdě!
- Konečně je tu! - Zapomněl jsi, že se budeme modlit?
Připrav se. Nebe tě za to potrestá.
Uvidíme se tam!
Všechno nejlepší!
Cože? Take… Co to děláš, Take?
Hej, řekla jsem, ať přivedeš mistra.
Ne. Ještě jednou.
- Došly nám vystřelovací konfety. - Mistr přichází!
Co budeme dělat?
Prostě se usmívejte.
Hej, ty tam. Netleskej mu zbytečně.
Když mu za něco takového budeš tleskat, zničíš mu kariéru.
Hele, zaplatil jsem vstupné! Neříkej mi, co mám dělat.
Kdo si myslíš, že jsi?
Jsem komik, ty hlupáku.
Překlad titulků: Kristina Landry