Downloaded from YTS.MX
NETFLIX PREDSTAVLJA
Official YIFY movies site: YTS.MX
G. BEAT TAKESHI
Da?
Oprostite.
Je li ovaj u redu?
-Da. Ostavi ondje. -Dobro.
Oprostite. Počinjemo. Pođite za mnom, molim.
Slomi nogu.
Dovršit ćemo intervju kasnije.
O, dobro. Hvala.
Hvala na čekanju.
Sad je sve u redu…
Zdravo.
Bok.
Ona će vam staviti mikrofon.
Uzmite vode.
Danas, kao i uvijek, imamo divne goste.
I svi vi u publici ste naši gosti. Pa hajmo se dobro zabaviti!
-Molim pričekajte ovdje. -Možda vas snime.
Popravite šminku dok još možete.
Danas su kamere rezolucije 4K i 8K.
Pore će vam biti izražene čak i ispod uobičajene šminke.
Ali ne brinite se. Ova emisija nema toliki budžet.
U skladu je s poklonima koje smo vam dali.
Pričam budalaštine, no spremni smo početi.
Pljeskom podržite današnjeg voditelja,
g. Beata Takeshija!
Ova današnja mlađarija je užasna.
Nekidan su nekoga udarili metalnom šipkom.
Nedavno sam se zakačio s nekima. Okrznuli smo se ramenima.
-Ma da? -I imali su metalne šipke.
-Strašno. -Da me ne bi omalovažili, kažem…
-„U koju osnovnu idete?“ -Toliko mladi?
-Hej! -Da?
Nemoj ti meni „da“. Na redu ste.
Oh, hvala vam.
-Imate 20 minuta. -Dobro.
-Samo dodir. -Ne budi šašav.
Rekao sam: „Udebljat ćeš se“.
U redu. Sad ćemo uživati u posebnom komičnom programu.
Zbog ovoga su potegli skroz iz Tokija.
Hm… Kako se ono zovu?
Hajde, pozornica je vaša!
Zdravo. Mi smo Shokakuya Takeshi-Kiyoshi. Lijepo vas je vidjeti.
-Niigata je baš lijepo mjesto. -Da, prvi smo put ovdje.
Mi smo iz Asakuse u Tokiju.
Da, komičari smo u striptiz-klubovima.
Nastupamo između striptiza.
On se ponekad zbuni, pa se skine.
Nije istina. Zašto bih se skidao?
Nego, ova današnja mlađarija je užasna.
Nekidan su nekoga udarili metalnom šipkom.
Nedavno sam se zakačio s nekima. Okrznuli smo se ramenima.
-Ma da? -Imali su metalne šipke.
-Strašno. -Da me ne bi omalovažili, kažem…
-„U koju osnovnu idete?“ -Toliko mladi?
-„Idemo u Osnovnu školu Adachi.“ -Cure?
„Molim? Adachi?“
-Zašto si se bojao? -„Moj je ujak zamjenik ravnatelja!“
Kakva sramota!
Bile su obične školarke. Ajme!
Uvijek pričaš tu priču.
Slušajte, budale.
Mi ovdje izvodimo manzai!
Začepite i slušajte, budale!
Opa, hej, što to govoriš?
Žao mi je. Samo se šali!
Nego, popričajmo o umirovljenju g. Shigea Nagashime.
Onaj je citat bio baš dirljiv, zar ne?
Izgledaš kao pseća muda, gade.
Nije tako išao…
Hej, pričam o tebi tamo!
-Što je s tim blebetanjem? -O, da!
-Pokazat ću vam… -Ako je priča toliko smiješna…
-…malo magije. -…popni se i ispričaj je.
-Samo obični… -Hajde. Smiješno je, zar ne?
-Hej! -…rupčić.
-Dosta! -Previše si popio.
-Hej, prestani. -Miči se!
Omotam li ga ovako…
Tko si ti umišljaš da si?
…i puhnem…
Ja sam komičar, budalo.
Gle! Cvijet!
Nedavno sam se zakačio s nekima. Okrznuli smo se ramenima.
-Imali su metalne šipke. -Strašno.
Da me ne bi…
-Toliko mladi? -„Idemo u Osnovnu školu Adachi.“
Cure?
„Molim? Adachi? Moj je ujak zamjenik ravnatelja!“
TAKESHI-KIYOSHI
Zdravo. Mi smo Shokakuya Takeshi-Kiyoshi. Lijepo vas je vidjeti.
Sviđa mi se Nagoya.
Da, prvi smo put ovdje.
Mi smo iz Asakuse u Tokiju.
U striptiz-klubovima…
Van!
Gubite se, klipani!
Evo!
Gadovi!
-Imali su metalne šipke. -Strašno.
Da me ne bi omalovažili, kažem…
-„U koju osnovnu idete?“ -Toliko mladi?
Gospodine. Što nije u redu?
Oh, želim skoknuti do toaleta.
Ne smijem?
Oh, ne. Samo dajte.
Oprosti. Jesam li ranije prekasno uletio?
Bolje je ako me prekineš.
Da, i mislio sam.
Da me ne bi omalovažili, kažem…
-„U koju osnovnu idete?“ -Toliko mladi?
-„Idemo u Osnovnu školu Adachi.“ -Cure?
-„Molim? Adachi?“ -Zašto si se bojao?
-„Moj je ujak zamjenik ravnatelja!“ -Kakva sramota!
Rezervirali su nam sobu u ovom sumnjivom hotelu?
Pa, bolje ovo nego klupa na kolodvoru.
Što mi to radimo?
A da se vratimo u France-zu? Ispričamo Učitelju?
Čujem da govori: „Dođe li Take, ne puštajte ga u kazalište.“
Onda nam to nije opcija.
Zašto si ga zavrtio?
Pa, zato što je na okretanje.
Što želiš reći?
DVIJE GODINE PRIJE
ASAKUSA
Učitelju! Jučer je zadnja utrka završila neočekivano.
Kladio sam se na dva-osam.
Proslavimo večeras u mom restoranu!
Budalo. I da naručim sve, ostalo bi mi love.
I ja to želim jednom reći! Bok!
Bok!
Učitelju, dobro jutro.
-Hej. Divna kao i uvijek. -Jesam li?
-Mislim na fasadu. -Ma dajte!
Dobro jutro.
Vođen strunama Mjesečevim
sasjeći ću tamu svojim vjernim mačem.
Ja sam treća generacija, Tsukikage…
Sramota… Budalo!
Prerano si me napao!
Držao sam kul govor. Pričekaj da završim.
Žao mi je.
Ja sam treća generacija, Tsukikage Musashi!
Kasniš!
Napadni me pravovremeno!
„Tsukikage Musashi.“ Hopa! Pa krik!
Žao mi je.
Tsukikage Musashi!
Hopa!
Ne naglas, budalo!
Kakav bi to idiotski dvoboj bio? Reci u sebi!
Žao mi je.
Tsukikage Musashi!
Skroz si otvoren!
Ne, prestani. Zašto publici pokazuješ guzicu?
Okreni se. Pokaži lice dok umireš!
-Žao mi je! -Hajde!
Skroz si otvoren!
VELIKI NASTUP GOLIŠAVIH
DANAŠNJE IZVEDBE
SENZABURO FUKAMI, REDATELJ TRUPE
Gospođo.
Što ima s onime? O Učitelju…
Kolača na pari?
Nisam došao u Asakusu da budem mali od lifta.
Znam.
Oh, dobro došli!
-Iznosi 800 jena. -Dobro, 800 jena.
-Izvolite. -Hvala vam.
Uživajte.
Bok. Oh, vi inače ne dolazite ovako rano.
Od ovog mjeseca radim noćnu.
Uživajte.
ASAKUSA FRANCE-ZA
Vođen strunama Mjesečevim
sasjeći ću tamu svojim vjernim mačem.
Ja sam Tsukikage Musashi.
Kasniš, budalo! Već sam rekao do kraja.
Kasniš, budalo!
Voljena
Odbačena
Zaboravljena
U kutu sobe
Ja
Predajem
Sebe
Tebi
Bila je to
Prolazna ljubav
Samo usputna simpatija
Ne znam zašto No ne želim promišljati
Time mi srce tako bolno cvili
Poput lutke
Prekrivene prašinom
Nestrpljivo čekam
Lijem more suza U kutu sobe
Predajem se
Tebi
Predajem se
Tebi
Bok.
Tko si ti?
Pa, živim u garderobi i čuo sam kako pjevaš…
Oh, ti si mali od lifta.
Što želiš?
Pa, nisam došao ni po što.
Ti… dobro pjevaš.
Nećeš me povaliti.
Ha?
Samo sam rekao da dobro pjevaš.
Ali si pomislio da me možeš povaliti.
Ne, nisam!
Mislim, zašto bih tako razmišljao?
Slušaj, jako je pogrešno pretpostavljati da svi muškarci misle na to.
Oh, mogu te povaliti?
Možete li ga barem poslušati? Znate ga.
Dobro. Ali je li vrijedan toga?
-Oh, evo ga! -Dobro jutro.
Baš smo pričali o tebi, Take.
Molim vas, podržite me!
Pa? Koja je tvoja vještina?
Molim?
Umjetnička vještina. Želiš nastupati, zar ne?
Koja je tvoja vještina?
Nijedna posebno.
Ha? Budalo! Ti to mene zezaš?
Bez vještina ne možeš postati šoumen.
Žao mi je.
Bila to pjesma ili ples, moraš imati neku vještinu da bi nastupao.
Oh, sviđa mi se jazz. Nekoć sam honorarno radio u jazz-klubu.
Oh, znaš li ga svirati?
Ne, ja slušam.
Koja korist od toga? Želiš promatrati?
Mislio sam da želiš nastupati.
Tako je.
Ne povlači se tako lako. Zabavljači moraju biti dosjetljivi.
-Ne znaš ni to… -Polako, Učitelju.
Iznenada ste ga pitali za vještinu, pa se zbunio.
Žao mi je, ali pitaj nekoga drugog.
Ne želim nikoga drugog!
Jako mi se sviđaju vaši skečevi, Učitelju.
Gledao sam skečeve raznih komičara,
ali Učiteljevi su skečevi najbolji.
Kao da…
Čak i ako je dosjetka ista,
vaša bude mnogo smješnija od njihovih.
Pričaš kao da znaš mnogo o komediji.
Ajme. Moji su skečevi najbolji?
Ne znaš ti ništa o komediji, mali seronjo.
Što je tako smiješno?
Ništa. Želite li kolača na pari?
Ne želim, budalo!
Hej!
Nije li ovo tvoj posao?
Oh, žao mi je.
Ha?
Primi.
Dobro.
E to je umjetnička vještina.
Ako misliš ozbiljno, naučit ću te.
Oh, hej! Vrati mi torbu, budalo!
-Hej! -Ah, da!
-Moja torba! -Donijet ću vam je!
KRALJ I KRALJICA, CHIHARU
Fukami, hajde.
Počinje izgledati dobro.
Da?
Evo.
Prestani.
S tim pozom koja govori „uživam u mladosti“. Sramotiš se.
O, začepi.
-Nego… -Nećeš me povaliti.
Nisam to želio reći.
Zašto radiš ovdje kao…
Znaš.
Striptizeta?
Zaboravila sam.
Putovala sam po Japanu u jednoj trupi, glumila i pjevala,
pa završila u svijetu striptiza.
Dakle bila si pjevačica.
Nije čudo da tako dobro pjevaš.
Svatko može toliko.
Zavidim ti. Ti tek počinješ.
Ne… Nema veze.
Nastavi.
Hej, Take.
-Da? -Nastupaš.
Ha?
Kiyoshi ne može, pa Učitelj želi tebe.
Ali…
Ovo ti je prilika.
Požuri, da se Učitelj ne predomisli.
Hajde. Ja ću preuzeti lift.
-Hvala. -Da.
Koktel-hostesa?
Da. Ja ću biti aniki, a Takayama moj mlađi brat po zakletvi.
A kad Takayama ode, ja ću reći: „I ja moram pokupiti neku zgodnu žensku“
pa ćeš ti proći.
A onda?
Ovisi o reakciji publike.
Moram improvizirati?
Da, reći ću ti što ćeš, pa samo to prati.
Da samo pratim?
Možeš li onda zapamtiti svoj tekst?
Ha? Možeš li?
Onda se spremaj!
Dobro.
Hej, Take.
-Da? -Što to radiš?
-Pa, ja sam koktel-hostesa… -Budalo! Odmah to skidaj!
-Ali uloga mi je… -Samo skidaj!
Slušaj, Take. Komičari moraju nasmijavati svojom vještinom.
Da je smiješnim licem, na pozornicu bismo izveli nekoga ružnog.
Ako si komičar, uživi se u svoju ulogu.
Nema te hostese koja želi izgledati ružno.
„Bit ću najljepša na svijetu!“
U tom duhu nanesi šminku.
Žao mi je.
Ne znam kako je u drugim trupama, ali ako želiš biti moj učenik,
ne daj da te ismiju.
Nasmij ih.
Dobro.
Skini je.
-Aniki. -Da.
Zahvaljujući tebi pokupio sam zgodnu žensku.
Bome jesi.
Idem sad u hotel s njom.
Da, samo daj.
Dobro. I ja moram pokupiti neku zgodnu žensku.
Oh, evo jedne.
Hej, gospođice, želite li se družiti sa mnom?
Da, hvala.
Oh, hvala vama.
Skeč će završiti!
Moraš odbiti. Ne, moraš me ignorirati i nastaviti.
Tip je baš sumnjiv, pa ga treba samo ignorirati.
-Ignorirati? -Može?
Dobro.
Hej, gospođice, želite li se družiti sa mnom?
Reci nešto!
-Rekli ste da ignoriram… -Ne, moraš nešto reći. Vraćaj se!
Ako si ništa ne kažemo, skeč neće upaliti.
Gospođice, imate li kakvih obaveza?
Samo reci nešto!
Ako si komičar, samo reci nešto. Reci!
Ja… Krenula sam u šoping.
Hej, ti tamo. Nemoj pljeskati uzalud.
Pljesak za to mu samo može odmoći.
Hej, platio sam za ovo! Nemoj ti meni govoriti što da radim.
Tko si ti umišljaš da si?
Ja sam komičar, budalo.
Ne tražimo da nas gledaš. Nudimo ti komediju. Pa začepi i gledaj!
A zašto si ti zašutio?
Ti si komičar, pa progovori. Reci nešto smiješno.
Ha? Molim? Oh, želite li provesti noć sa mnom?
Što te je spopalo? Takva ženska ne postoji! A i ti si tip!
HOGEISEN
Take, kakav ti je bio prvi nastup?
Grozan.
Učitelj me je pošteno izribao, rekao je da sam očajan.
On je uskogrudan starac.
Baš je.
Hej!
Oh, oprostite.
U redu je. Ja sam s njim stalno. Možeš li to zamisliti?
Imate moje poštovanje.
Inoue. Jesi li dovršio pisanje onog skeča o kojem si mi pričao?
Da, u grubim crtama. Sutra ću pitati Učitelja da pročita.
Daj mi dobru ulogu.
Pa da. Inoue, ti si pisac.
Ne, samo pokušavam biti. Nadam se da ću jednog dana i postati.
Hmm… Zavidim vam svima na tim vašim snovima.
O čemu ti to? Ti želiš biti pjevačica, zar ne?
Rekla si da bi pjevala u Kazalištu Japana.
Ali to je…
Pa, potajno vježba nakon predstava.
Začepi. Ne trebaš im to govoriti.
Hej, svi, jedite još.
Kako kažu: „Jedite gei i izbrusite svoj gei.“
„Gei“?
„Gei“ znači i „kit“ i „vještina“.
-Aha. -Ne pravi se pametna.
Maloprije si me pitala kako se to čita.
Ne znam o čemu govoriš.
Ne pravi se glupa.
Evo, jedi.
-Da, jedi. -Evo, Take, pojedi i ovo.
-Evo, Take. -Pojest ću ih. Hvala.
Hvala.
U svakom slučaju, publika nam je mala.
Doba je TV-a.
No Učitelju se ne sviđa.
Kaže da nije prikladna za nastupe.
Da.
A danas samo starci idu u striptiz-klubove.
Oh, čekaj.
Što to radiš?
Šalješ prijeteće pismo, zahtijevaš novac?
Za moju majku je.
Napustio sam dom rekavši da ću postati pisac.
Pa želim da bar znaju da sam živ.
Možeš li i mojoj majci napisati pismo?
Ti si iz Umejime. Do tamo odavde možeš pješke.
Oslobodio sam se svog starog života.
Ha?
Napustio sam faks, nisam imao što raditi, pa sam preživljavao kao honorarac.
Oni koji su strastveno prisustvovali studentskim prosvjedima sada nose kravate.
Svi su tako prepredeni i proračunati.
Ajme.
A ja živim kao vagabund.
Osjećam se jadno i frustrirano.
Zato sam došao u Asakusu.
Kako bih se oslobodio starog života i postao komičar.
Napustio faks da postane komičar? Kakva šteta.
Veća je šteta ne raditi ništa.
Tako razmišljaju sanjari, pa završe mrtvi u jarku.
Onda ću umrijeti na smiješan način i nasmijati te.
Da posjetimo hram?
Posudiš mi novca?
Hej, normalni ljudi ne zažele želje tuđim novcem.
Samo malo?
-Imaš novca. -Ne, nemam.
Ne, znam da imaš bar pet jena.
Nemam.
Mari!
Bilo je sjajno! Mari, bila si divna!
Zaista? Baš sam sretna!
-Evo, uobičajeno. -Hvala vam. Dođite opet.
-Aha. -Nemojte ići drugamo.
Volim samo tebe, Mari! Vidimo se!
Mnogo vam hvala!
Take! Take!
Baš dobar nastup.
-Studirao si inženjerstvo, zar ne? -Da.
Rukuješ li onda dobro strojevima?
Ne, na faksu sam bio samo tjedan dana.
Platforma se više ne okreće. Možeš li pogledati?
-Ali ja nisam… -Oh, g. Miyoshi!
Prepuštam ti to.
Dobila sam ovo od nekoga. Podijeli s Inoueom.
Mnogo vam hvala! Tako sam sretna što vas vidim!
Hej.
Popravljeno?
Prvi mi je put, pa ne znam.
Baš impresivno, g. inženjeru.
Začepi.
KRALJ I KRALJICA, CHIHARU
Učitelju. Žao mi je, samo ću…
Hej, Take!
Učitelj je bio ovdje!
Učitelju!
Žao mi je!
Izluđuješ me, gade.
U redu. Možeš zadržati te cipele.
Ha?
Kako da nosim cipele koje je nosio amater?
Hvala vam!
To je 500 jena.
Ha? Mislio sam da mi ih dajete.
Drski gade. Znaš li koliko koštaju? Zašto bih…
Nema veze. Kupit ću ih.
Mnogo vam hvala.
-Ajme. -Oh, Učitelju!
Um…
Možete li me naučiti ostale korake?
Odbijam, budalo.
Ha?
Nema više koraka za naučiti!
Dođi sutra do mene.
Ne zaboravi 500 jena!
-Dobro jutro! -Jutro!
Uzmite biskvita.
-Mljac! -To!
Ha?
Zar nisi čuo?
Dat ću ti da službeno nastupiš kao komičar.
Stvarno? Mnogo vam hvala.
Uspio si, Take.
Odsad i upravljaš pozornicom. Samo polako.
Upravljam pozornicom?
Postavljaš i uklanjaš rekvizite, preuzimaš kostime… Sve što zatreba.
Budeš li imao pitanja, pitaj njega.
Naučite me, molim.
A i nemaš smještaj, spavaš u garderobi, zar ne?
Da.
Upravo se oslobodila soba ispod naše, pa sam ti je unajmio.
Hvala vam. Hvala vam na svemu.
-Dobro, započnimo više s ovim. -Može.
Mislim da ću sada predahnuti…
-Takayama. -Da?
-Ulašti mi cipele. -Ha?
To ti smeta?
-Stvarno? -To!
Trebala bih ja.
-Sjajno! Hajdemo. -Ne valja.
-Sigurna si? -Da.
Jer je Hiro rekao da on to želi obući.
Chiharu, vi ste na redu.
Dobro.
Oh, Take, možeš li me zakopčati?
-Danas je publika pomalo zahtjevna. -Aha.
Onda ću dati sve od sebe.
BROJ 2, MATSUKURA, STAN
Pa, za sobu 102 i ovu sobu, pa je ostatak…
Oh, ne. Zadržite ga.
Da? Hvala vam kao i uvijek, Učitelju.
-Dobro, laku noć. -Da.
Mari. Laku noć.
Da, hvala. Laku noć.
Hvala.
Kakav je Take?
Ha?
Oh…
Pa, još ne znam.
No plaćaš mu čak i najam, što znači da očekuješ mnogo od njega.
Da, tako nekako.
Možda će postati uspješan.
Hej.
Mislim da ću postati gejša.
Ha?
Kao gejša mogu zaraditi više nego kao plesačica.
O čemu ti to? Ne trebaš se brinuti zbog toga.
A tko će se onda brinuti zbog toga?
Ha? Hoćeš li se ti brinuti umjesto mene?
-Hoćeš li? -Bit će u redu.
Ljudi će se ubrzo vratiti u kazalište.
Jer, uostalom, ja sam Fukami od Asakuse.
Pa, stvar je u tome da ćeš kao gejša postati popularna.
Pa mislim da ću te ići gledati svaki dan, i tako ionako potrošiti novac.
Zar ne, Mari?
Potrošit ću novac.
Mislim da bi bilo bolje da uvod učiniš razumljivijim.
Ali ako previše objašnjavaš, pokvariš šalu.
U pravu si.
Ali mislim da je to u redu, pa pokušajmo…
-Ne sviđa mi se baš. -Zašto?
-U redu. Brzo se vraćam. -Dobro.
Oh, tako je.
Što ću?
Evo.
Hvala. Da ti uzmem nešto na povratku?
Krzno od nerca.
Dobro. Nemoj zamjeriti ako se vratim s nečim od perca.
Rekla sam nerca!
Ne, samo način na koji to radiš…
Oh, Učitelju, bok.
Oh, to ste vi. Što radite?
Pa, vježbamo naš skeč.
Vježbate? Vidi ti dva profića.
Dobar tajming. Da pojedemo nešto?
Dobar tajming. Učitelju, i jučer ste to rekli.
Začepi, idiote.
-Idete li ili ne? -Ja idem.
-I ja. -Gladan sam.
Pa onda tako reci.
Što vam se jede?
-Sushi. -Sushi.
Sushi? A da predložite nešto povoljnije?
-Jegulju? -Dođe na isto.
-Umjereno je. -Oboje je skupo.
Udon bi bio dobar, ha?
Evo vašeg piva.
Ne, ne. Ne trebaš mi točiti.
Samo jedite.
Momci, razmišljao sam vas pitati, u što ste to obučeni?
Ha?
Komičari moraju biti lijepo obučeni.
Bez obzira na to koliko budalasti bili na pozornici, van nje trebate biti kul.
Kužite?
Ali ja sam pisac…
Ha? Da. Zato ni nisam govorio tebi.
Ali govorili ste njemu.
Začepi, idiote!
Slušaj, Take.
Lijepo se oblači.
Ako ne jedeš tri dana, nitko neće primijetiti,
ali svatko će primijetiti što nosiš.
Onda me plaćajte više.
Oh, ne. Ajme. Nije u tomu poanta.
Oh, kad smo kod toga, još mi nisi platio 500 jena.
E da.
Nisam ti ih dao besplatno.
Učitelju, hvala vam, kao i uvijek.
Naravno. Sve je bilo ukusno.
-Molimo dođite opet. -Hvala na obroku.
Budalo!
Gle.
Htio sam one.
Ha?
Obuo bih ih i rekao:
„Oh, jesam ja to narastao?“
„Ne, budalo!“
Tako se uči.
Ako ne možeš biti šašav van nje, nećeš biti ni na pozornici.
Komičari uvijek moraju biti šašavi.
Dobro.
-Hajdemo. -Hvala vam.
-Vidimo se. -Da, dođite opet.
Oprostite…
Razmišljao sam o Učiteljevoj lijevoj ruci…
O, o tomu.
Čuo sam da se dogodilo u tvornici streljiva, za vrijeme rata.
Zaglavila se u pokretnoj traci i sve je ovo odsječeno.
Zato je uvijek povijena.
Razumijem.
Ali tim prstima čak može svirati gitaru,
baš je zvijer od čovjeka.
Što sam?
Oh, dobro jutro.
-Makac. -Dobro jutro.
Nemoj ti meni „dobro jutro“, budalo.
Govorili ste mi iza leđa, gade.
Ne, nismo.
Učitelju.
-Što je? -Baš sam čuo od Takayame.
O vašoj lijevoj ruci.
Što o njoj?
Jeste li je zaista pojeli jer ste bili gladni?
Nisam hobotnica, budalo! Zašto bih jeo sebe?
Nisam toliko gladan, gade!
Dobro. Ali sigurno vam je teško plivati. Htjeli to ili ne, zabacuje vas nalijevo.
Da, i kad plivam svom snagom, završim gdje sam počeo.
Začepi!
-Zapravo dobro plivam. -Da?
Ali kad se natječem, uvijek izgubim za nokat.
Budalo! Nemoj me vući za jezik!
ASAKUSA FRANCE-ZA
Muškarac si!
-Dijete sam. -Dijete? Što to govoriš?
-Koliko ti je godina? -Osam.
Osam?
Nema dvojbe da mu je više od 30.
Što? Starče, stvarno mi je osam.
Osam? Nema šanse.
Dobro, što si onda danas radio?
Danas sam išao u zoološki vrt.
Zoološki vrt?
Bilo je tako puno konja, pa sam se uzbudio i stavio sav novac na kocku!
To je utrka konja. Ne zove se to zoološki vrt.
Azuhachi, baš sam impresioniran. Čujem da si ovih dana stalno na TV-u.
Ne, ne.
Drsko si postao velika zvijezda.
Zahvaljujući vama.
Nego, onaj mladac, Take. Mnogo se popravio otkad sam ga zadnji put vidio.
Oh, misliš?
Ovih dana neki dolaze samo da bi gledali njegove skečeve.
Taj klipan možda čak postane uspješan.
Sjajno.
Nego, Učitelju.
Nešto sam načuo.
Teško mi je pitati,
ali je li ovo kazalište u ozbiljnim financijskim problemima?
Ha?
Jest.
Mislim, oduvijek je bilo u problemima.
Stvar je u tomu da jedan od mojih učenika ima svoju tvrtku
i kaže da si može priuštiti zapošljavanje jedne osobe. Što mislite?
Kako to misliš?
Govoriš li ti to meni da se umirovim od nastupa?
Znate kako je, Učitelju.
Zastarjelo je.
France-za i Asakusa gube ljude.
Vrijeme je da se proda ili zatvori…
Začepi!
Zastarjelo je?
Tko je za to kriv?
Budale, napustili Asakusu i očarale vas TV face.
Učitelju, veliki sam vam dužnik, pa sam vam samo želio pomoći…
Posjetiš me nakon tako mnogo vremena i počneš pričati besmislice?
Gubi se, gade!
-Učitelju… -Kažem ti, gubi se!
Ne mora to biti odmah. Molim vas, razmislite.
Dobro je biti prvi u nečemu.
Čak i ako si osrednje pameti i odeš na osrednji faks,
postat ćeš osrednji učitelj.
Praviš me budalom?
Kako je bilo?
Ha?
Ja ne znam ništa o skečevima.
Podijeli s nama svoje iskreno mišljenje.
Prva je polovica bila smješnija.
Da, u pravu si. Od sredine postane dosadno.
Što je?
Ništa.
Pa…
Čak su i zvijezde poput Kiyoshija Atsumija i Kinichija Hagimota
stajale ovdje, zar ne?
To znači da su vjerojatno baš ovdje ovako vježbali.
Kad razmislim, to je baš nevjerojatno.
Take, zar zaista misliš da možeš biti kao Kin-chan?
Ne bih radio ovo da to ne mislim.
-A da zapjevaš, Chiharu? -Ha?
Razmišljao sam o tomu. Dobra si pjevačica.
Ako su između striptiza skečevi, zašto ne i pjevanje?
Više ne pjevam…
Dovoljno si dobra da te plaćaju.
Inoue može svirati gitaru.
-Zar ne? -Ha?
-Gitaru? -Da.
Hej, Take, popravio sam ovo…
Popričat ću sutra s Učiteljem. Dobro?
Ovaj dio, „Na zidu će ostati mrlje“…
Pa: „Koje cigarete pušiš?“
„Tata, daj mi piće…“
Dobro.
Što kažeš?
-Da, a onda ovdje možemo… -Da.
Netko je otkazao za sljedeću srijedu, pa mislim da Chiharu može uletjeti.
Ionako moramo popuniti tih 15 minuta.
Pa, mislim da je dobra pjevačica…
Pjevanje?
Nemam ništa protiv…
Stvarno?
-Ali, Take… -Chiharu!
Rekao je da može.
Jesi siguran?
Da.
Mnogo vam hvala!
Ja ću sljedeću srijedu biti voditelj,
pa ću te najaviti, bombastično…
-Inoue, računam na tebe. -Da.
OPUŠTANJE
Što? Nisam znao da znaš biti dražesna.
Začepi.
Napiši „kit“.
Daj sve od sebe.
Dobro, postaje uzbudljivo,
večeras vam predstavljamo poseban pjevački nastup naše Chiharu.
Dobro, da vas čujemo za Chiharu.
Ako Johnny dođe, reci mu
Da sam ga čekala dva sata
I otišla baš raspoložena
Reci mu dok mu poslužuješ piće
Ako si mu prijatelj, reci mu
A da ga ne uznemiriš
Ulovit ću sljedeći bus
Nije važno ide li na zapad ili na istok
Primijetila sam
Kakav usamljen grad
Je bio ovaj grad
Sjajno!
Sviđa mi se pjevanje, ali vrijeme je da se riješiš odjeće!
Johnny kaže i da želi vidjeti tvoje sise!
-Sise! -Sise, sise!
Ne budite tako nestrpljivi.
Pokaži nam više!
Kasnije ću pokazati više.
Stani! Hej!
Hej! Hej!
Hej.
Mnogo je prošlo.
Učitelj je već otišao.
Oh, u redu je.
Nego,
jesi li gladan?
Kako ti ide otkad si napustio France-zu?
Da, ima ovo veze s tim, ali…
Take, želiš li izvoditi manzai sa mnom?
Manzai?
Da, što kažeš?
Pa, manzai postaje popularan.
Treba ti samo mikrofon da bi nastupao bilo gdje u Japanu.
Ako nam bude išlo, možemo završiti na TV-u, obogatiti se
i voziti uvozne aute.
Što ti je? Ne zanima me manzai.
Pošto si poprilično vješt,
zar se ne želiš okušati u nekim drugim vodama?
Drugim vodama? A France-za?
Ako odem…
Dugujem Učitelju mnogo, pa mi nije lako ovo reći,
ali, iskreno, mislim da je France-za već u problemima.
Vidi se po praznim stolicama.
To ti i govorim.
Što će se dogoditi ako odem sada?
Pa, razumijem zašto si zabrinut,
ali što će biti s tobom?
Mislio sam da zaista želiš izvoditi komediju.
Ajme. Nema se više što pokupiti. Evo!
To! Tri svjetla!
Jesi još imao? Ajme. Čekaj malo.
Hvala ti, hvala ti. Nastavimo igrati. Hej, Koi-Koi!
Dobra karta.
Hej, Take. Promijeni kanal.
-Može. -50 jena.
Taj mi program crpi svu sreću.
-Hvala ti. -Te manzai budalaštine su takva glupost.
-Podijeli. -Završimo za danas.
DVORANA SHOCHIKU ENGEI
-Znam da sam se malo kasno oženio. -Ne malo. Jako kasno.
-Samo sam radio. -Nije imao izbora.
-Ali sam se oženio. -Bit će da je digla ruke.
Začepi!
„Oh, ne mogu pronaći nikoga drugog!“
Vrijedilo je čekati. Imali smo više od 300 gostiju.
-Gostiju? -Političara, poslovnjaka, zvijezda.
Sazviježđa, galaksija, čak i univerzuma? Ali šteta…
Hej, ne puši, budalo! Na zidu će ostati mrlje!
Nije to važno!
-Ova je kuća u najmu. -Ne, gospodine, nije u tomu stvar.
-Učitelju, zgrada škole je u najmu? -Gospodine, čujte. Ovako stoje stvari.
Vaš sin trenutno možda samo puši cigarete.
Ali pušenje zna voditi do krađe. Pa do šmrkanja ljepila.
Pa do zatvora. Tako to eskalira s delinkventima.
Take! Take!
Da?
Jesi nahranio Pippi?
Ha?
Pitam te jesi li nahranio papigu.
Oh, žao mi je.
Poštedi me tih „žao mi je“ sranja! Uvijek ti govorim da nahraniš pticu.
Pripremao sam se za skeč.
Skeč?
Slušaj, već ti neko vrijeme želim ovo reći.
Mislim da ne razumiješ.
Sachi.
Ljudi dolaze u kazalište da gledaju nas gole.
Da gledaju naše sise.
Ne skečeve i pjevanje.
Vaš je posao da se pobrinete da se mi možemo usredotočiti na ples.
Skečevi su samo popuna.
Dosta, Sachi.
Take, možeš ići.
Reci mi, zar nisam u pravu?
ZABRANJENO MASTURBIRATI
Zdravo!
Oprosti što si čekao.
-Što ćete popiti? -Isto što i on.
Dobro.
Što nije u redu?
Pa… što se tiče onoga.
Kojeg onoga?
Onoga što si rekao nekidan.
Da izvodimo manzai.
Što? Znači…
Hej, Takayama. Zaigrajmo igru.
Ne, ne bih.
Što? Kako učenik može odbiti poziv svoga učitelja?
Točnije, kako učitelj može opelješivati svog učenika?
Samo treba pobjeđivati.
Hajdemo.
Evo ga. Take, prihvaćaš moj izazov, zar ne?
Vidiš? Po ovomu se vas dvojica razlikujete.
Ova se odlučnost vidi i na pozornici.
Dobro. Kao i inače, deset jena po bodu.
Odlazim.
Molim?
Želiš li radije 50 jena po bodu?
Sviđa mi se to. Prihvaćam tvoj izazov, gade. Samo daj!
Ne pričam o tomu…
Što je bilo?
Odlazim iz France-ze.
Dopustite mi da odem i natječem se tamo vani.
Odlučio sam izvoditi manzai.
Odlučio sam izvoditi manzai s Kiyoshijem, nastupao je nekoć ovdje.
Što ti to govoriš?
Sad kad si malo bolji u skečevima, želiš otići?
Što bi budala poput tebe, s krnjim vještinama, mogla postići vani?
I od svega baš manzai? Što si naučio od mene, gade?
To sranje nije čak ni zabavno!
Dvoje koje samo priča budalaštine! Želiš publici naplaćivati za to?
Ovdje jedva da i ima publike za naplaćivati.
Što si rekao?
Odavde ne mogu završiti na TV-u.
Ne možeš to činiti Učitelju, koji je bio tako dobar prema tebi.
Da onda samo bijedno umrem ovdje?
Ha?
Čemu nasmijavati ljude koji dolaze gledati golotinju?
Čak i da se ovdje odvale smijati, to me neće odvesti nikuda!
Što te spopalo, Take?
Hej.
Baš me nasmijavaš, Take.
Kad si naučio govoriti tako smiješne stvari, gade?
Vi ste me obučili.
Hej.
Hej, Take!
Take!
Žao mi je.
To boli.
Ne vraćaj se.
Uspij pod svaku cijenu.
Budi poput Kin-chana.
Razumio?
Aha.
Ako postanem slavan…
Nećeš me povaliti.
Dobro, samo idi.
Idi, idi, samo idi.
Nema šanse da se ovako prasnemo.
Prasnemo?
Ajme, stani malo. Što?
Ja
sam se oslobodio svog starog života ne samo jednom, nego dvaput.
Takav tip ne smije ništa raditi polovično, budalo.
Take? Kako to misliš, „prasnemo“? O čemu ti to?
Začepi i spavaj.
-Ali rekao si „prasnemo“… -Začepi.
Što ću kad mi je nelagodno.
Želim izvoditi dosad neviđen manzai.
Kako to misliš?
Uništit ćemo tradicionalni manzai.
Kao prvo, „Shokakuya“ ispred našeg imena je tako staromodno.
Ha? Želiš onda promijeniti naše ime?
Bio je jedan američki komičar imena Lenny Bruce. Drogirao se i umro mlad.
Nekoć sam honorarno radio u jazz-klubu.
Svaka pjesma ima svoj tempo.
I taj je Lenny Bruce bezobzirno pričao o rasizmu i kritizirao religiju.
Želim raditi tako nešto.
Postoje ritmovi osminskog beata i oni četvrtinskog…
A nas smo dvojica, pa…
Neka bude Dva Beata.
DVA BEATA
Zdravo.
Mi smo Dva Beata.
Hej, bakice, nemoj umrijeti za našeg manzaija.
Što to govoriš?
Previše je. Izvoli.
-Uzmi. -Hvala vam.
Dobro, izvoli.
Prebroji.
Hvala vam, kao i uvijek.
Oprostite.
Evo vašeg čaja.
Onaj tip, Take, koji je nekoć nastupao u France-zi…
Čujem da se udružio s Kiyoshijem i da im ide dobro.
I ja sam to čula.
Kažu da se ovih dana čak i komičari potrude da ih odu pogledati.
Poprilično impresivno.
A da? Sad su toliko popularni?
Prebrojila sam ih sve.
Onda se samo ovdje potpiši. Samo formalnost.
ZADUŽNICA, 300 000 JENA
Pa, dokad ćete vas dvoje pokušavati?
Molim?
France-za.
U velikim je problemima, zar ne?
Samo je zatvorite.
Dokad ćete ovako?
Vremena su se promijenila.
Reci to Fukamiju.
Izvolite.
Mnogo vam hvala.
Matineja je otkazana.
Molim?
Trebao si nam reći ranije. Pripremale smo se.
Začepi. Umjesto da se žalite, privucite ljude.
Što ćemo? Otići nešto pojesti?
Ne…
DVA BEATA
Dogodine se mijenja zakon.
-Svi stariji od 80 će biti pogubljeni. -Kako se usuđuješ! Besmislica!
-Ali ljubazan sam prema starijima. -O, jesi li?
Jesam. Neka me bakica nekidan pitala za upute.
-Uputio sam je na prečicu. -Jesi?
-Sva je sretna izašla na autocestu. -Ne!
-Možda je udari auto! -Tako puno nesreća ovih dana.
-Tako puno auta. -Zapamti prometne slogane.
-Mnogo ih je. -„Isplati se biti oprezan.“
-„Skačite pred aute, sretna djeco!“ -Hej! Ne postoji takav slogan!
„Projurimo zajedno kroz crveno.“
Ne! Ne smije se projuriti!
I: „Baka kupuje tampone da se pravi važna.“
-Otkud sad to! -Tako mnogo.
Skroz nepovezano!
„Bez brige. Baka ionako nema budućnost.“
Dosta! Zašto uvijek govoriš tako okrutne stvari?
„Oprez! Ružne cure žele da ih pipaju.“
To nema nikakvog smisla. Nije prometni slogan.
K'o da bi ti znao. Yamagata ih ni nema.
Naravno da ih imamo.
-On je iz Yamagate. -Da, jesam.
-Prije Tokija nikad nije vidio osobu. -Hej!
-Tata mu je do prošle godine bio kanibal. -Kanibal?
Kad prođe avion, oni mu se klanjaju.
-Ne klanjamo! -Njima je svaki avion B-29!
Ne govorimo to!
Ja sam Tsukikage Musashi…
Sramota… Budalo!
-Prerano si me napao! -Žao mi je.
Držao sam kul govor. Pričekaj da završim.
Žao mi je.
Ja sam treća generacija, Tsukikage Musashi!
-Mari, a da i ti popiješ? -Oh, hvala vam.
Moraš piti. Evo.
Da, to je to.
Kakva žena!
Bok, ja sam.
Oprosti što smetam.
Mari, možeš li odnijeti ove?
Dobro.
Zdravo. Oprostite što ste čekali!
-Jeste li čekali mene? -Ja sam čekao tebe!
Hej, hej, čekaj.
Evo.
-Za mene? -Natočit ću ti.
Dobro…
-G. Kawamura. -Da, da.
-Da? -Ovo je taj čovjek.
Oh, onda dođite. Ovamo.
Hm…
-Drago mi je. -Da.
Ovaj i ovaj. Stavite ih ovdje.
Pa vijak. Ovako…
I učinite ovo…
Mari?
Mari!
Jeste li dobro?
Imam gadnu zubobolju.
Pereš li zube?
Hej, g. Fukami.
Je li istina da ste bili komičar?
Da, tako nekako.
-Bili ste komičar? -Je.
-Nema šanse!
Možete li nešto izvesti?
Komičar, zar ne?
Znači, možete sada nešto izvesti.
Komičari izvode trikove i rakugo, zar ne? Pokažite nam.
-Molimo vas. G. Fukami. -G. Fukami.
-Hajde. Pokažite nam. -Želim vidjeti.
-Dobro, hajdemo! -Može!
Dajte neki dobar.
Nema ni trikova ni smicalica.
Ostat ćete očarani.
Moji su prsti nestali.
Oh, g. Fukami.
-Da? -Imate poziv.
Ja?
Ja sam Kuroda.
TV KANAL 12, REDATELJ
-Nastup na TV-u? -Da.
Znam da je sljedeći petak, ali oslobodio se termin.
Pa?
Pa, moramo ovdje izvesti manzai.
Možemo. Naravno. Smislit ćemo nešto.
-Sigurno? -Da!
Kad trebamo biti ondje?
Hvala vam na svemu.
Oh, ostala sam iznenađena.
-Znate suprugu g. Taniguchija, zar ne? -Da.
Ona se zatekla ondje i nazvala me.
Razumijem.
U svakom slučaju, ovime pojedite nešto dobro.
U redu je, Učitelju. Ne trebate.
Zaista. Ne brinite se.
-Hvala vam. -U redu.
-Brinite se o Mari. -Da.
Mnogo vam hvala.
Ne, ne trebaš ustajati. Ne napreži se.
-Da. -Vidimo se.
Hvala vam.
Što? Želiš ustati?
Dobro.
Samo sekundu.
Želiš li čaja?
-Izvoli. -Hvala.
Oprosti. Valjda sam te doveo do prenaprezanja.
Ali, zapravo sam dobio posao.
Pa, onaj gad Azuhachi
me je preklinjao da prihvatim jer im je baš hitno trebao netko.
A ja ne mogu ignorirati učenika u nevolji, zar ne?
Nisam imao izbora.
Opet ćeš, zar ne?
Ha?
Pripadaš pozornici.
Sviđaš mi se kad si na pozornici.
Znači li to da ti se ne sviđam kad nisam?
Što bi mi se tad moglo sviđati?
Istina.
Na pozornici si tako seksi.
Način na koji stojiš i način na koji govoriš…
Baš je: „Ovo je Fukami od Asakuse.“
Zašto mi sad to govoriš?
Jesi li udarila glavom?
Ponovno ću osvojiti France-zu, za tebe.
Ha?
Ne mora biti France-za, i neki bi manji prostor bio u redu.
Baš te želim vidjeti na pozornici.
Dobro?
Iskreno, imam ideju za novi skeč.
Stvarno?
Razmišljam na pozornicu izvesti psa.
Misliš pravog psa?
Tako je.
-Znaš, poput policijskog psa. -Aha.
Prvo kradljivac rublja uđe slijeva.
Ajme.
Kaže: „Kakav ulov!“
Pa pas počne lajati.
Vau, vau, vau!
A on će: „Što je bilo?“
Zašto si me prekinuo? Daj da umrem, budalo!
-Umrijet ću ako mi ne daš da umrem. -Ha?
-Pričao je gluposti. -Da.
A nekidan sam posjetio susjede,
sin im se vješao plinskom cijevi.
-Zaustavio sam ga i rekao mu… -Dobro!
-„Stavi je u usta.“ -Ne.
-Koristi plin ispravno! -Osim u tom slučaju!
-Ljudi su danas čudni. -Da.
-Previše su usredotočeni na sve. -Istina.
Što to radite?
-Da? -Nije ovo dvorana za nastupe.
Ovo je TV, dobro? TV program uživo.
Ne smijete ismijavati ružne cure i samoubojstvo.
Zar nemate ništa prikladnije za TV?
Imate mnogo vremena.
Smislite nešto.
Dobro.
A da
zamijenimo ovaj dio onime sa skijanjem?
Oh, ali rekao je da ne bismo smjeli pričati ni o ružnim curama.
A da onda prvi dio zamijenimo onime s metalnom šipkom?
Oh, time.
Ali od toga ne možemo očekivati salve smijeha.
-Fino nareži. -Aha.
-Cap! -Što?
Što je to bilo?
-Fini… Rez! -Dosta!
Hvala vam!
U redu, bili su to Komičari broj jedan. Obojica su smiješna, zar ne?
E sad, hoće li nastaviti nizati pobjede?
Vraćamo se odmah.
Dobro! Sad je predah za reklame!
Da vas čujem za Komičare broj jedan. Hvala, momci.
Kako ste? Nije vas previše umorilo smijanje?
Ako želite do toaleta ili popraviti šminku, molimo učinite to sada.
Bit će još mnogo divnih komičara…
Bit će u redu. Nema tu razlike od nastupa u dvoranama.
Još mnogo divnih komičara…
Što si naučio od mene, gade?
Ne vraćaj se.
Ne daj da te ismiju.
Nasmij ih.
Još pet sekundi!
-Četiri! Tri! -Take?
Neću.
Što nećeš?
Izvest ćemo šale onakve kakve jesu.
Sve.
Ne, ali…
Dobro, izvedimo ovotjedne izazivače.
Momci u usponu, iz Asakuse, Dva Beata! Izađite!
Comaneci!
Comaneci! Comaneci!
-Comaneci! -Satoshi!
-Hajdemo. -Oh, mama!
Ovdje je maloprije bio Takeshi!
O kojem Takeshiju pričaš?
Beatu Takeshiju! Baš je bio ovdje!
Ne budi smiješan! Hajdemo kući. Tata nas čeka.
Istina je. Vidiš? Dao mi je autogram.
Hej, mama, što znači ovaj kanji?
Ovaj kanji…
Znači „kit“.
Aha.
Hajdemo kući večerati.
Pjevajmo nešto.
Može. Što želiš pjevati?
-Recimo… -Hm?
Mali medo gleda igru skrivača
Pobijedilo je dijete koje je pokazalo guzu
Sunce zalazi, pa se vidimo sutra
Vidimo se sutra
-Zdravo! -Bok.
-Ja ću uobičajeno. -Dobro. Jaja i vlasac.
Može.
Hej, gospođo, zašto gledate bejzbol? Danas je Manzai.
Home run!
Loši završe u paklu.
To! Dva Beata.
Prilično su uspješni.
Sad se nekako neobično sjećati da su nekoć bili u Asakusi.
Želim gledati bejzbol.
O čemu vi to? Vi ni ne volite bejz…
Oh, danas igraju Giantsi.
Ne diraj!
Ne diraj…
-Što je u drugom krugu? -Zaleđen je.
Svatko stane na njega i kaže: „Hladno, hladno!“
-Dobiješ ozebline. -Molio sam za milost.
-Da. -Rekao je: „Ovo je zadnji.“
-Treći krug. -Kad sam ga otvorio…
Svi su se gušili u govnima do grla, ovako.
U govnima?
-I pušili. -Pušili?
No, znate, Učitelju. Nisu što su nekad bili.
Nastupi su im nekako slabiji otkako su na TV-u.
Zabavljači moraju imati neke vještine kako bi zabavljali.
-Kad razmislim… -Hej.
Što ti to lupetaš, gade?
Ha?
Ne pričaj kao da znaš sve!
Što ti znaš o njima, budalo?
Nemaju vještina?
Imaš neki problem s mojim učenicima?
-Gade! -Što?
Jeste dobro, Učitelju? Žao mi je.
Što to radiš?
-Zato što… -Ajme!
Samo idi kući! Hajde, hajde!
Hej, dušo, gle!
-Čiji učenici misliš da su? -Leda!
I donesi i pribor za prvu pomoć!
-Gore je! -Onda idem ja po njega!
Glavna nagrada 11. dodjele japanskim radiotelevizijskim zabavljačima za
Dva Beata!
Čestitamo!
Mnogo vam hvala!
Hvala vam!
Sad će primiti novčanu nagradu i trofej!
-Čestitam. -Hvala vam.
Nevjerojatno!
Što to radiš?
-Zar je ne mogu odnijeti kući? -Ne!
Trofej nosiš kući!
-Gospodine. -Da?
Možete li me zapravo odvesti do Asakuse?
Opasno je ostaviti ih otključana.
Što ti radiš ovdje, gade?
Igrom sam se slučaja našao u naselju.
Ako dolaziš, bar me nazovi.
Žao mi je.
Želiš li nešto pojesti? Jesi li gladan?
Ne, dobro sam.
Tu blizu prave ramen, dostavljaju odmah.
Ne, stvarno nisam gladan.
Učitelju.
Uzmite.
NOVČANA NAGRADA
Što je to?
To je
vaš džeparac.
Ti to mene zezaš?
A kako da to prihvatim?
Ajme.
Nikad nisam čuo da učenik učitelju daje
džeparac, budalo!
Jedan, dva, tri…
Brojite ih!
Prestani brojati, usrani starče!
-Koga ti to tako zoveš, budalo? -Oprostite.
-Hoćemo na piće? -Da.
Dobro, spremit ću se, pa malo pričekaj.
HOGEISEN
Ne, istina je!
Sad je na TV-u, kao da je neka velika faca, no na početku je bio nikakav.
Kad mu je Mari rekla da joj pripremi kupku za nastup, budala je pustila kipuću vodu!
Bila je prevruća, pa je skakutala po kadi na jednoj nozi, „au, au“!
Bila je bijesna.
Naravno, budalo!
Pa se zacrvenjela od bijesa i rekla: „Nisam ti ja Goemon Ishikawa!“
Ali i Učitelj je bio lud.
Gledali smo nastup pop-zvijezde na TV-u.
Rekao je: „Podigni TV“, zapitao sam se što će učiniti.
Zapravo joj je pokušao vidjeti gaćice.
Ne govori to, budalo!
Pokušavao sam joj vidjeti gaćice,
ali Kiyoshi je rekao da mu je TV težak i pustio ga.
TV je pao i udario me. Teško sam ozlijeđen, budalo!
Vratio si se nakon sveg ovog vremena i pričaš gluposti.
Ne prestaješ pričati, pa će mi jaja eksplodirati!
Vaše cipele, Učitelju.
Hvala.
Oh, jesam ja to narastao?
Ne, budalo!
Zašto bih nosio ove roza štikle?
Kako nisi vidio?
Baš smo ih nasmijali.
Da, jesmo.
Baš smo ih nasmijali.
Dama ispred mene je plakala.
Pa, ja sam je nasmijavao.
O čemu ti to? Smijala se mojoj priči.
Ne, to… to je bila moja priča…
Hej, taksi!
-Take, ulazi. -Mogu još piti.
Ne, sutra radiš od ranog jutra, zar ne?
-Naspavaj se. -Vi ste dobro?
Da, jesam, budalo!
Oh, da.
Evo ti za taksi.
Oh, hvala vam.
Ali ovo je lova koju sam ja dao vama!
-Je li? -Da.
Dobro, samo ulazi.
-Hvala vam za obrok. -Da.
-Hej, Take. -Da?
Ako ga bude,
donesi mi ostatak.
Može.
Hej, Mari.
Dugo nismo zajedno pili.
Siguran sam da ondje nemaju dobar sake.
Mari.
Take je rekao
da mi je to džeparac.
I dao mi je ovo.
Kakvo bezobrazno derište, zar ne?
Ja sam mu učitelj.
Nikad nisam čuo
da učenik učitelju daje džeparac.
Ali…
Ima on ono nešto.
Znao sam da hoće.
Zaista je postao uspješan.
Ali
moram i ja ići ukorak s vremenom.
Jer sam ja…
Fukami od Asakuse.
E da.
Smislio sam novi skeč.
Pričao sam Takeu o njemu
i on je rekao: „Izvedimo ga zajedno.“
Baš ćemo ih nasmijati.
Baš ćemo ih nasmijati…
Halo.
Oh, bok. Dugo se nismo čuli.
Da.
-Mislite li da će doći? -Zar neće doći? Takeshi?
-Možda neće doći danas. -Da.
Nadam se da hoće.
-Nema ovdje priče bez Takeshija. -Nikakve.
SPROVOD SENZABURA FUKAMIJA
Što ćemo?
Da tražim da nas puste na stražnji ulaz?
-Oprostite. Odvedite nas na stražnji. -Dobro.
Oh, evo ga.
Idem se ja pozabaviti reporterima.
Hej.
Ja sam bio taj koji je Učitelju rekao da zatvori France-zu.
Da, čuo sam.
Potpuno me zatekla njegova prerana smrt.
Kad pomislim da je do kraja mogao ostati komičar,
osjećam se tako odgovornim.
Ne…
Ja sam taj koji je trebao učiniti više,
pa ti hvala.
Nema na čemu.
Kad sam Učitelju prvi put spomenuo zatvaranje France-ze,
jako se naljutio na mene.
Pa, bio sam spreman za to.
Ono što nisam očekivao je da će Učitelj reći:
„Ako zatvorim, što će biti s Takeom?“
Gubi se, gade!
-Učitelju. -Kažem ti, gubi se!
Ne mora to biti odmah. Molim vas, razmislite.
Ako zatvorim,
što će biti s Takeom?
Tko će se brinuti o njemu?
Ta je budala prava zvijezda.
Dok ga ne naučim sve…
ne mogu ovo zatvoriti.
Čak i nakon što si otišao,
čuo sam da je posjetio ravnatelje drugih kazališta, s bocom sakea na dar,
i poklonio im se govoreći: „Molim vas, brinite se o njima.“
Bok, Učitelju!
-Žao mi je, znam da ste u gužvi. -U redu je.
-Za vas. Dajte im bilo kakav poslić. -Ne mogu vjerovati da se nekomu poklonio.
Nije se klanjao čak ni kad se upleo u yakuzu.
Toliko mu je bilo stalo do tebe.
Da je bar to učinio i za mene.
Zašto ste to učinili, Učitelju?
Tako ste nestrpljivi.
Ionako pale ljude nakon smrti,
pa zašto ste se sami zapalili?
No čuo sam
da su zvali iz krematorija.
Pošto ste napola izgorjeli, učinit će to upola cijene.
Čovječe…
Kakva ušteda.
Zar ne?
DVORANA ASAKUSA FRANCE-ZA ENGEI TOYOKAN
ASAKUSA FRANCE-ZA
Oh, Take!
Imam hrpu mikan naranči, pa dođi kasnije po njih.
Slušaj, Take. Ne ulizuj se publici.
Ti reci njima što je smiješno.
Take. Učitelj je rekao da možemo sutra izvesti ovaj skeč.
Što se uloga tiče, mislim da bi ti bio bolji kao romanopisac.
Je li dovoljno?
Take, nosio si ovo u skeču, a da nisi pitao. Rekla sam ne.
Gledaj. Rasparalo se. Što ćeš sada s time?
Ah, pet minuta do podizanja zastora!
Take, čujem da si potrošio sve što je Učitelj osvojio na utrci konja.
Loše je to. Bit će bijesan na tebe.
Take, Učitelj daje bonuse zbog punog kazališta.
Ali samo 50 jena.
-Hej, prestanite! -Zašto se ti nekad ne skineš?
-Mari, prestanite. Stvarno! -Take, drž' ga.
Hej, Take! Pomozi!
Hej, Take! Ajme, ne!
Hej… Oh, ajme.
Pippi je pobjegla!
Hej, Take! Onuda! Požuri!
Take! Zahod je začepljen.
Ti si studirao inženjerstvo, zar ne?
-Budalo, diži više. Više! -Nećete ih vidjeti, Učitelju.
Začepi. Još malo.
Oh, mislim da ih možemo vidjeti. Hej, Take! Pomozi!
-Ne možemo! -Mislim da sam ih vidio!
Bile su to gaćice, zar ne?
Sretan Božić!
Hej, Take. Možemo li se zamijeniti?
-Što, zašto? Slatko je. -Ne.
-Slatko je, ha, Take? -Ne. Molim te.
Hej, Take! Malo su se smijali, pa si se zanio.
Kako je skeč od pet minuta potrajao 20, budalo?
Moj je skeč zbog toga skraćen.
Skreši si krila, budalo!
Take, kasniš!
-Konačno je došao! -Jesi zaboravio? Da idemo na molitvu.
Odmah se spremi. Zbog ovoga će te stići kazna iz raja.
Vidimo se ondje!
Sretan rođendan!
Ha? Take… Što to radiš, Take?
Hej, rekla sam ti da dovedeš Učitelja.
Ne, ne. Ponovimo.
-Nemamo više prskalica. -Učitelj dolazi!
Što ćemo?
Samo se nasmijte!
Hej, ti tamo. Nemoj pljeskati uzalud.
Pljesak za to mu samo može odmoći.
Hej, platio sam za ovo! Nemoj ti meni govoriti što da radim.
Tko si ti umišljaš da si?
Ja sam komičar, budalo.
Prijevod titlova: Mario Komljenović