Downloaded from YTS.MX
A NETFLIX BEMUTATJA
Official YIFY movies site: YTS.MX
BEAT TAKESHI ÚR
Igen?
Elnézést!
Ez jó lesz?
- Igen. Hagyja csak ott! - Oké.
Elnézést! Mindjárt kezdünk. Kérem, jöjjön velem!
Kéz- és lábtörést!
Később majd befejezzük az interjút.
Oké. Kösz.
Köszönöm a türelmet!
Minden rendben van.
Üdvözlöm!
Szia!
Felteszi a mikrofonodat.
Igyál egy kis vizet!
Ma is, mint mindig, csodás vendégeink vannak.
A közönség minden tagja is vendég, jó szórakozást!
- Kérem, várjon itt! - Látszódhatnak a felvételen.
Igazítsák meg a sminkjüket, amíg lehet!
A mai kamerák felbontása 4K és 8K.
Még a szokásos smink mellett is látszanak a pórusaik.
De ne aggódjanak! Ennek a műsornak nincs olyan sok pénze.
Biztos látják az ajándékokból, amiket adtunk.
Ostobaságokat beszélek, de készen állunk.
Nagy tapsot a műsorvezetőnek,
Beat Takeshi úrnak!
A mai fiatalok ijesztőek.
Valakit nemrég megvertek egy fémütővel.
Nemrég összeverekedtem néhánnyal. Egymásnak ütköztünk.
- Tényleg? - És fémütő volt náluk.
- Ez ijesztő. - Nem akartam, hogy lebecsüljenek…
- „Hova jártok általános iskolába?” - Ennyire fiatalok?
1974
- Helló! - Igen?
Semmi „igen”! Ti jöttök.
Köszönjük!
- Húsz percet kaptok. - Oké.
- Csak egy kicsit. - Ne butáskodj!
Mondtam: „megszeded magad”.
Rendben. Egy különleges humoros műsor jön.
Egészen Tokióból jöttek el ezért.
Mi is volt a nevük?
Jól van! Önöké a színpad!
Jó napot! A nevünk Shokakuya Takeshi–Kiyoshi. Üdv!
- Niigata szép hely. - Igen, még sosem jártunk itt.
Aszakuszából, Tokióból jöttünk.
Sztriptízbárokban lépünk fel.
Vetkőzőszámok között vannak fellépéseink.
Néha összezavarodik, és vetkőzik.
Nem. Minek vetkőznék le?
Mindenesetre a mai fiatalok ijesztőek.
Valakit nemrég megvertek egy fémütővel.
Nemrég összeverekedtem néhánnyal. Egymásnak ütköztünk.
- Tényleg? - Fémütők voltak náluk.
- Rémisztő. - Nem akartam, hogy lebecsüljenek…
- „Hova jártok általánosba?” - Ennyire fiatalok?
- „Az Adachi Általános Iskolába járunk.” - Lányok voltak?
„Micsoda? Adachi?”
- Mitől féltél? - „A bácsikám az igazgatóhelyettes!”
Milyen kínos!
Csak általános iskolás lányok voltak. Hűha!
Mindig ezt a sztorit meséled.
Figyeljetek, bolondok!
Ez itt manzai!
Pofa be, és figyeljetek, bolondok!
Hékás, mit beszélsz?
Sajnálom! Csak viccelt.
Beszéljünk Shigeo Nagashima úr nyugdíjáról!
Megható idézet volt, nem?
Úgy nézel ki, mint egy kutya golyói, te szemét!
Nem is így volt…
Hé, rólad beszélek, ott!
- Mi ez a fecsegés? - Ó, igen!
- Mutatok neked… - Ha ilyen vicces…
- …egy kis varázslatot. - …gyere fel, és oszd meg!
- Ez csak egy átlagos… - Ne már! Vicces, nem?
- Hé! - …zsebkendő.
- Elég! - Túl sokat ittál.
- Hagyd abba! - El az utamból!
Ha így körbetekerem…
Kinek képzeled magad?
…és ráfújok…
Humorista vagyok, te féleszű!
Íme! Egy virág!
Nemrég összeverekedtem néhánnyal. Egymásnak ütköztünk.
- Fémütő volt náluk. - Ez ijesztő.
Nem akartam, hogy…
- Ennyire fiatalok? - „Az Adachi Általános Iskolába járunk.”
Lányok voltak?
„Micsoda? Adachi? A bácsikám az igazgatóhelyettes!”
TAKESHI–KIYOSHI
Jó napot! A nevünk Shokakuya Takeshi–Kiyoshi. Üdv!
Szeretem Nagoját.
Igen, még sosem jártunk itt.
Aszakuszából, Tokióból jöttünk.
Sztriptízbárokban…
Kifelé!
Tűnés, nyavalyások!
Nesze!
Rohadékok!
- Fémütő volt náluk. - Ijesztő.
Nem akartam, hogy lebecsüljenek…
- „Hova jártok általános iskolába?” - Ennyire fiatalok?
Uram! Mi a baj?
Ki kell rohannom a mosdóba!
Nem lehet?
Jaj, ne! Menjen csak!
Sajnálom. Túl későn szóltam közbe?
Jobb, ha félbeszakítasz.
Igen, gondoltam.
Nem akartam, hogy lebecsüljenek…
- „Hova jártok általánosba?” - Ennyire fiatalok?
- „Az Adachi Általános Iskolába járunk.” - Lányok voltak?
- „Micsoda? Adachi?” - Miért félsz?
- „A bácsikám az igazgatóhelyettes!” - Milyen kínos!
Ebben a kétes hotelben foglaltak nekünk szobát?
Hát, jobb, mint egy pad az állomáson.
Mit is művelünk?
Menjünk vissza a France-za klubba? Kérjünk bocsánatot a Mestertől?
Hallottam, hogy azt mondta: „Ha Take jön, ne engedjétek be a színházba!”
Akkor ez szóba se jöhet.
Miért forgattad meg?
Mert forog.
Ezt hogy érted?
2 ÉVVEL KORÁBBAN
ASZAKUSZA
Hé, Mester! A tegnapi utolsó verseny csalódás volt.
Kettő-nyolcat vettem.
Ünnepeljünk este az éttermemben!
Bolond! Mintha hasznát venném.
Ezt akarom majd mondani. Szia!
Szia!
Jó reggelt, Mester!
- Hé! Gyönyörű, mint mindig. - Tényleg?
- A takarításról beszélek. - Ne már!
Jó reggelt!
A Hold húrjai által vezetve
átvágok a sötétségen sajgó kardommal.
A harmadik generáció vagyok, Tsukikage…
Szégyen… Te bolond!
Túl korán vágtál meg!
Menő beszédet mondtam. Várj, amíg befejezem.
Sajnálom!
A harmadik generáció vagyok, Tsukikage Musashi!
Késtél!
Támadj jókor!
„Tsukikage Musashi.” Puff! Akkor, igen!
Sajnálom!
Tsukikage Musashi!
Puff!
Ne mondd ki hangosan, te bolond!
Ettől hülyén néz ki a párbaj! Mondd magadban!
Sajnálom!
Tsukikage Musashi!
Kettéhasítottalak!
Ne, hagyd abba! Mit mutogatod a segged a közönségnek?
Fordítsd el a fejed! Mutasd az arcod, mikor meghalsz!
- Sajnálom! - Gyerünk!
Kettéhasítottalak!
A NAGY RUHÁTLAN MENET
MAI ELŐADÁSOK
FUKAMI SENZABURO, TÁRSULATVEZETŐ
Asszonyom!
Mi a helyzet? A Mesterrel…
Gőzgombócot?
Nem azért jöttem Aszakuszába, hogy liftesfiú legyek.
Tudom.
Üdv!
- Nyolcszáz jen lesz. - Nyolcszáz jen, oké.
- Tessék! - Köszönöm!
Jó szórakozást!
Szia! Szokatlan, hogy ilyen korán itt vagy.
Ettől a hónaptól éjszakázom.
Jó mulatást!
ASZAKUSZA FRANCE-ZA
A Hold húrjai által vezetve
átvágok a sötétségen sajgó kardommal.
Tsukikage Musashi vagyok.
Elkéstél, te bolond! Már be is fejeztem.
Elkéstél, te bolond!
Szeretve
Kidobva
Elfeledve
A szoba sarkában
Én
Elkötelezem
Magam
Melletted
Ez
Elillanó szerelem volt
Átfutó ötlet
Nem tudom, miért De nem akarom ezt hinni
Megszakad a szívem
Mint egy játékbaba
Amit belep a por
Türelmetlenül várok
Záporoznak a könnyeim a szoba sarkában
Elkötelezem magam
Melletted
Elkötelezem magam
Melletted
Szia!
Ki vagy?
Az öltözőben lakom, és hallottam, ahogy énekelsz…
Te vagy a liftesfiú.
Mit akarsz?
Nem akarok semmit.
Te… jól énekelsz.
Nem hagyom, hogy megdugj.
Mi van?
Azt mondtam, jól énekelsz.
De azt gondoltad, hogy megdughatsz.
Nem!
Miért gondolnám ezt?
Azt mondom, óriási tévedés azt hinni, hogy minden férfi erre gondol.
Amúgy megdughatlak?
Legalább meghallgatnád? Ismered.
Rendben. De megéri?
- Ő az! - Jó reggelt!
Épp rólad beszéltünk, Take.
Kérem, támogasson!
Hm.
És? Mihez értesz?
Tessék?
Művészi tehetség. Előadó akarsz lenni, nem?
Mihez értesz?
Különösebben semmihez.
Mi? Te bolond! Szórakozol velem?
Nem lehetsz showman tehetség nélkül.
Sajnálom!
Éneklés vagy tánc, valami tehetség kell a színpadhoz.
De szeretem a jazzt. Részmunkaidőben egy jazzkávézóban dolgoztam.
Szóval tudsz játszani?
Nem, hallgatni.
Az mire jó? Néző akarsz lenni?
Azt hittem, előadóművész akarsz lenni.
Így van.
Ne állj kukán! A színpadon gyors válaszok kellenek.
- Még erre se vagy képes… - Ugyan, Mester!
Hirtelen a tehetségéről kérdezte, így összezavarodott.
Sajnálom, de kérdezz valaki mást!
Nem akarok mást!
Nagyon tetszenek a jelenetei, Mester.
Több humorista számait is láttam,
de maga csinálja a legjobbakat.
Mintha…
még ha ugyanaz a vicc,
még akkor is sokkal viccesebbé teszi, mint mások.
Úgy beszélsz, mintha értenél a humorhoz.
Egek! Az én számaim a legjobbak?
Fogalmad sincs a humorról, te kis szaros.
Mi olyan vicces?
Semmi. Kér gőzgombócot?
Nem, te bolond!
Hé!
Nem ez a munkád?
Sajnálom!
Mi?
Tessék!
Oké.
Ilyen egy művészi tehetség.
Ha komolyan gondolod, tanítalak.
Hé! Add vissza a táskámat, bolond!
- Hé! - Oké!
- A táskám! - Hozom!
KIRÁLY ÉS KIRÁLYNŐ CHIHARU
Fukami, jöjjön!
Kezd jónak tűnni.
Igen?
Tessék!
Hagyd abba!
Ez az „élvezem az ifjúságot” külső. Még nézni is kínos.
Fogd be!
- Mindegy. - Nem dughatsz meg.
Nem ezt akartam mondani.
Miért dolgozol itt, mint…
Tudod.
Sztriptíztáncos?
Már nem emlékszem.
Japánt jártam egy társulattal, játszottam és énekeltem,
de azon kaptam magam, hogy vetkőzöm.
Szóval énekes voltál.
Nem csoda, hogy ilyen jól énekelsz!
Erre bárki képes.
Irigyellek. Még az elején jársz.
Nem… nem érdekes.
Folytasd!
Hé, Take!
- Igen? - Te jössz.
Mi?
Kiyoshi nem tudja folytatni, a Mester téged akar.
De…
Itt a lehetőség.
Siess, különben a Mester meggondolja magát!
Menj! Majd én kezelem a liftet helyetted.
- Kösz! - Aha.
Egy koktélpincérnő?
Igen. Én vagyok az aniki, Takayama a fogadott öcsém.
És miután Takayama elmegy, azt mondom: „én is felszedek egy dögös csajt”,
aztán elsétálsz.
És aztán?
Attól függ, hogy reagál a közönség.
Improvizálnom kell?
Igen, majd mondom, mit csinálj, csak kövesd!
Kövessem?
Akkor emlékszel a szövegedre?
Mi? Emlékszel?
Akkor készülj!
Oké.
Hé, Take!
- Igen? - Mit művelsz?
- Hát, pincérnő vagyok… - Te bolond! Azonnal szedd le!
- De nekem… - Csak szedd le!
Figyelj, Take! A humoristáknak a tehetségükkel kell nevettetni.
Ha vicces arccal akarnánk csinálni, küldhetnénk egy ronda embert a színpadra.
Ha humorista vagy, kerülj szerepbe!
Nincs olyan pincérnő, aki csúnya próbál lenni.
„Én leszek a leggyönyörűbb a világon!”
Ebben a szellemben sminkelj!
Sajnálom!
Más társulatokat nem ismerek, de ha alattam akarsz dolgozni,
akkor ne nevessenek ki!
Nevettesd meg őket!
Oké.
Szedd le!
- Aniki! - Igen.
Hála neked, felszedtem egy dögös csajt.
Hát persze.
Most elmegyek vele egy hotelbe.
Csak nyugodtan.
Rendben. Nekem is fel kell szednem egy dögös csajt.
Már jön is egy.
Hé, kisasszony, van kedve velem lógni?
Igen, köszönöm.
Köszönöm!
Vége a jelenetnek!
Vissza kell utasítanod. Nem, ne figyelj rám, menj tovább!
Ez a fickó nagyon gyanús, ne is figyelj rá.
- Ne? - Érted?
Oké.
Hé, kisasszony, van kedve velem lógni?
Mondj valamit!
- Azt mondtad, hogy ne figyeljek… - Nem, mondj valamit! Gyere vissza!
Ha egyáltalán nem beszélünk, a jelenet nem fog működni.
Hölgyem, van valami dolga?
Csak mondj valamit!
Ha humorista vagy, beszélj! Mondd!
Én… vásárolni indultam.
Hé, te ott! Ne tapsolj feleslegesen!
A taps nem tesz jót neki.
Fizettem, hogy lássam! Ne mondd meg, mit tegyek!
Kinek képzeled magad?
Humorista vagyok, te féleszű!
Nem kérjük, hogy nézz minket. Komédiát kínálunk. Fogd be, és nézd!
Te miért fogtad be?
Humorista vagy. Beszélj! Mondj valami vicceset!
Mi? Tessék? Velem akarsz tölteni egy éjszakát?
Most meg mit művelsz? Ilyen csaj nincs is! Ráadásul pasi vagy!
HOGEISEN
Take, milyen volt az első fellépésed?
Szörnyű.
A Mester utána azt mondta: „De béna vagy!”
Szűk látókörű öregember.
Tényleg az.
Hé!
Bocsánat!
Semmi baj. Állandóan azzal a pasassal vagyok! El tudod képzelni?
Tisztelem magát ezért.
Hé, Inoue! Megírtad már a számot, amiről meséltél?
Ja, igen, egy nyers vázlatot. Holnap megkérem a Mestert, hogy olvassa el.
Adj nekem egy jó szerepet!
Ó, igen. Inoue, te író vagy.
Csak író akarok lenni, remélem, egy nap az leszek.
Irigy vagyok, hogy mindenkinek vannak álmai.
Miről beszélsz? Énekes akarsz lenni, nem?
Azt mondtad, a Japán Színházban fogsz énekelni.
De ez…
Titokban gyakorol a műsorok után.
Fogd be! Nem kell elmondanod.
Emberek, egyetek még!
Ahogy mondani szokták: „Egyél geit és finomítsd a geit.”
„Geit”?
A „gei” bálnát is és tehetséget is jelent.
- Értem. - Okostojás.
Múltkor kérdezted, hogy kell olvasni.
Nem tudom, miről beszélsz.
Ne játszd a hülyét!
Tessék, edd meg!
- Igen, együnk! - Tessék, Take, ezt is edd meg!
- Tessék, Take! - Megeszem. Kösz!
Kösz!
Egyébként csak kis közönség van.
Ez már a tévé kora.
A Mesternek ez nem tetszik.
Azt mondja, nem való az előadásokhoz.
Igen.
Már csak az öregek járnak sztriptízbárba.
Várj egy kicsit!
Mit csinálsz?
Fenyegető levelet küldesz, hogy pénzt követelj?
Az anyámnak lesz.
Eljöttem otthonról, és azt mondtam, író leszek.
Legalább azt tudják, hogy élek!
Írnál egy levelet helyettem az anyámnak?
Te Umejimából jöttél. Oda át is gyalogolhatsz.
Kiszabadultam a régi életemből.
Mi?
Otthagytam a főiskolát, nem volt semmi dolgom, és részmunkaidőben dolgoztam.
Akik nyakig voltak a diáktüntetésekben, most nyakkendőt hordanak.
Mindenki olyan agyafúrt és számító.
Egek!
Én meg úgy élek, mint egy csavargó.
Szánalmasnak érzem magam, és frusztrált vagyok.
Ezért jöttem Aszakuszába.
Hogy kiszabaduljak a régi életemből, és humorista legyek.
Emiatt otthagyni a fősulit? Micsoda pazarlás!
Még nagyobb pazarlás semmit se csinálni.
Így gondolkodnak az álmodozók, aztán egy árokban végzik.
Akkor viccesen fogok meghalni, és megnevettetlek.
Akarsz bemenni a templomba?
Tudsz adni egy kis pénzt kölcsön?
Hé! A normális emberek nem mások pénzéből kívánnak valamit.
Csak egy kicsit?
- Van pénzed. - Nem, nincs.
Tudom, hogy legalább öt jened van.
Nincs.
Mari!
Szuper volt! Mari, gyönyörű volt!
Komolyan mondja? Úgy örülök!
- Tessék, a szokásos. - Köszönöm. Jöjjön máskor is!
- Aha. - Ne menjen sehová!
Csak önt szeretem, Mari! Viszlát!
Köszönöm szépen!
Take! Take!
Jó műsor volt.
- Mérnöknek tanultál, ugye? - Igen.
Akkor értesz a gépekhez?
Nem, csak egy hétig jártam főiskolára.
A forgó platform elromlott. Megnéznéd?
- De én nem vagyok… - Ó, Miyoshi úr!
Rád bízom.
Ezt valakitől kaptam. Oszd meg Inoue-val!
Köszönöm szépen! Úgy örülök, hogy látom!
Hé!
Kész van?
Soha nem csináltam, szóval nem tudom.
Lenyűgözött, Mérnök úr.
Fogd be!
KIRÁLY ÉS KIRÁLYNŐ CHIHARU
Mester! Sajnálom, én csak…
Hé, Take!
Itt volt a Mester!
Mester!
Sajnálom!
Bosszantasz, te rohadék!
Rendben. Megkaphatod a cipőt.
Mi?
Hogy hordhatnék olyan cipőt, ami egy amatőrön volt?
Köszönöm!
Ötszáz jen.
Mi? Azt hittem, nekem adja.
Arcátlan gazember! Tudod, mennyibe kerül? Miért…
Mindegy. Megveszem.
Köszönöm szépen!
- Egek! - Mester!
Izé…
Tanítana nekem más lépéseket is?
Ki van zárva, te bolond.
Mi?
Nincs több lépés, amit taníthatnék.
Gyere el holnap!
Ne feledd az 500 jent!
- Jó reggelt! - Jó reggelt!
Egyetek egy kis piskótát!
- Nyami! - Szuper!
Mi?
Nem hallottad?
Hagyom, hogy hivatalosan is fellépj, mint komikus.
Tényleg? Köszönöm szépen!
Megcsináltad, Take!
Most már ügyelő is vagy. Ne ess össze!
Ügyelő?
Kellékek felállítása, leszedése, jelmezek… Gyakorlatilag bármi, ami jön.
Ha bármi kérdésed van, őt kérdezd!
Kérlek, taníts!
És lakásod sincs, és az öltözőben aludtál, igaz?
Igen.
Az alattunk lévő szoba üres, kibéreltem neked.
Köszönöm! Mindent köszönök!
- Jó, kezdjük ezzel! - Oké.
Azt hiszem, szünetet tartok…
- Takayama! - Igen?
- Fényesítsd ki a cipőmet! - Mi?
Valami gond van?
- Tényleg? - Szupi!
Majd én.
- Remek! Csináljuk! - Ez nem jó.
- Biztos? - Igen.
Mert Hiro azt mondta, fel akarja venni.
Chiharu, te jössz.
Oké.
Take, felhúznád a cipzárt?
- A mai közönség kicsit problémás. - Értem.
Akkor nagyon igyekszem.
MATSUKURA 2. LAKÁS
Szóval a 102-es szoba és ez a szoba, vagyis a visszajáró…
Jaj, ne! Tartsa meg!
Igen? Köszönöm, mint mindig, Mester.
- Oké, jó éjt! - Igen.
Mari! Jó éjt!
Igen, köszönöm. Jó éjt!
Kösz!
Milyen Take?
Tessék?
Ó!
Hát, még nem tudom.
De még az albérletét is fizeted, szóval sokat vársz tőle.
Igen, azt hiszem.
Talán sikeres lesz.
Hé!
Azt hiszem, gésaként fogok dolgozni.
Mi?
Gésaként többet kereshetek, mint táncosként.
Miről beszélsz? Nem kell emiatt aggódnod.
Akkor ki aggódna miatta?
Hm? Te aggódsz majd miatta helyettem?
- Mi? - Minden rendben lesz.
Az emberek hamar visszajönnek a színházba.
Hiszen Fukami vagyok Aszakuszából.
Az a helyzet, hogy ha gésa leszel, népszerű leszel.
Mindennap meglátogatlak majd. És végül úgyis pénzt költök.
Ugye, Mari?
Végül pénzt költök.
Jobb lenne, ha érthetőbbé tennéd a bemutatkozást.
De ha túl sokat magyarázol, azzal csak elrontod a poént.
Igazad van.
De nem baj, próbáljuk meg!
- Nem igazán tetszik. - Miért?
- Rendben. Mindjárt jövök. - Oké.
Ja, igen.
Mit tegyek?
Tessék!
Kösz. Visszafelé beugorjak valamiért?
Egy nercbundáért.
Oké. Bocs, ha egy nercbandával jövök vissza.
Azt mondtam, nercbunda!
Nem, csak így csinálod…
Ó, Mester! Üdv!
Jé, hát ti? Mit csináltok?
Próbáljuk a jelenetünket.
Próbáltok? Úgy hangzik, mintha már profik lennétek!
Jó időzítés. Megyünk enni?
Jó időzítés? Mester, tegnap is ezt mondta.
Fogd be, te idióta!
- Akartok menni vagy nem? - Én megyek.
- Én is. - Éhes vagyok.
Akkor mondd ezt az elejétől!
Mit akartok enni?
- Szusit. - Szusit.
Szusit? Mondjatok valami észszerűbbet!
- Angolna? - Az semmiben sem más.
- Észszerű. - Mindkettő drága.
Az udon jól hangzik, ugye?
Tessék, a söre!
Nem. Nem kell kitölteni.
Csak egyetek!
Srácok, már akartam kérdezni, mi van rajtatok?
Mi?
A humoristáknak szépen kell öltözniük.
Bármilyen bolondok is vagytok a színpadon, menőnek kell lennetek a színpadon kívül!
Értitek?
De én író vagyok…
Mi? Igen. Ezért nem is hozzád beszéltem.
De hozzá beszélt.
Fogd be, te idióta!
Figyelj, Take!
Öltözz szépen!
Azt senki nem veszi észre, ha három napig nem eszel,
de azt mindenki észreveszi, mi van rajtad.
Akkor fizessen többet!
Jaj, ne! Egek! Nem ez a lényeg.
Jut eszembe, még jössz 500 jennel.
Ó, igen.
Nem ingyen adtam.
Mester, köszönöm, mint mindig.
Nincs mit. Minden finom volt.
- Jöjjenek máskor is! - Köszönjük a vacsorát.
Te bolond!
Nézz oda!
Azt akartam.
Mi?
Felvenném, és azt mondanám:
„Ó, magasabb lettem?”
„Dehogy, te bolond!”
Így tanulsz.
Ha nem tudsz bolondozni a színpadon kívül, a színpadon sem fog menni.
A humoristáknak mindig bolondozniuk kell.
Oké.
- Menjünk! - Köszönöm.
- Viszlát! - Igen, jöjjenek máskor is!
Elnézést…
A Mester bal kezéről akartam kérdezni…
Ja, arról.
Azt hallottam, egy lőszergyárban történt, a háborúban.
Elkapta egy futószalag, és ezt az egészet levágta.
Ezért van mindig bekötözve.
Értem.
De még gitározni is tud ilyen ujjakkal,
szóval a Mester egy fenegyerek.
Mi vagyok?
Jó reggelt!
- Mozgás! - Jó reggelt!
Semmi „jó reggelt”, te bolond!
A hátam mögött beszéltetek, szarháziak!
Nem így volt.
Mester!
- Mi van? - Most hallottam Takayamától.
A bal kezéről.
Mi van vele?
Tényleg megette, mert éhes volt?
Nem vagyok polip, te bolond! Miért enném meg magam?
Nem vagyok olyan éhes, te rohadék!
Oké. De nehéz lehet úszni. Mindig muszáj balra fordulnia.
Igen, akárhogy erőlködöm, akkor is ott kötök ki, ahol kezdtem.
Fogd be!
- Igazából jól úszom. - Igen?
De amikor versenyzek, mindig egy érintéssel veszítek.
Te bolond! Ne akard, hogy kimondjam!
ASZAKUSZA FRANCE-ZA
Felnőtt vagy!
- Gyerek vagyok. - Gyerek? Miről beszélsz?
- Hány éves vagy? - Nyolc.
Nyolc?
Mindenképpen 30 fölött van.
Mi? Öreg, tényleg nyolcéves vagyok.
Nyolc? Kizárt.
Jó, akkor mit csináltál ma?
Ma elmentem az állatkertbe.
Állatkertbe?
Tele volt lovakkal, izgatott lettem, és feltettem az összes pénzemet!
Ez lóverseny. Ne hívd állatkertnek!
Azuhachi, le vagyok nyűgözve! Hallom, tele van veled a tévé.
Nem.
Szégyentelenül nagy sztár lettél.
Hála magának.
Amúgy, az a fiatalember, Take. Sokat javult, mióta utoljára láttam.
Gondolod?
Ma már azért is jönnek emberek, hogy csak az ő számait lássák.
Talán az a nyavalyás sikeres lesz.
Remek.
Szóval, Mester.
Hallottam valami pletykát.
Nehéz megkérdezni,
de tényleg komoly pénzügyi gondban van a színház?
Mi?
Így van.
Vagyis mindig bajban volt.
Az a helyzet, hogy egy tanítványom vezet egy céget,
és azt mondja, van pénze felvenni egy embert. Mit gondol?
Hogy érted?
Azt mondod, vonuljak vissza a színpadról?
Tudja, Mester.
Elavult.
France-za és Aszakusza elveszti az embereit.
Ideje eladni a helyet, vagy bezárni…
Fogd be!
Elavult?
Kinek a hibájából?
Ti bolondok elhagytátok Aszakuszát, és hízelegtek a tévéseknek.
Mester, sokkal tartozom, csak segíteni akartam…
Hosszú idő után idejössz, és hülyeségekről beszélsz?
Húzz el, te szemét!
- Mester… - Azt mondtam, menj!
Nem kell most. Kérem, gondolja át!
Jó elsőnek lenni.
Még ha közepesen okos is vagy, és középszerű főiskolára mész,
középszerű tanár lesz belőled.
Hülyét csinálsz belőlem?
Milyen volt?
Mi?
Nem értek a jelenetekhez.
Mondd el őszintén a véleményedet!
Az első fele viccesebb volt.
Igen, igazad van. A felénél unalmas lesz.
Mi az?
Semmi.
Hát…
Még olyan sztárok is álltak ezen a színpadon, mint Atsumi Kiyoshi
és Hagimoto Kinichi, ugye?
Szóval valószínűleg itt gyakoroltak.
Ha jobban belegondolok, ez csodálatos!
Take, tényleg azt hiszed, olyan lehetsz, mint Kin-chan?
Különben nem ezt csinálnám.
- Miért nem énekelsz, Chiharu? - Mi?
Gondolkoztam rajta. Jó énekes vagy.
Ha a vetkőzések között lehetnek számaink, miért ne lehetne ének is?
Többé már nem éneklek…
Elég jó vagy ahhoz, hogy fizessenek.
Inoue gitározhatna.
- Ugye? - Mi?
- Gitározni? - Igen.
Hé, Take, ezt kijavítottam…
Holnap beszélek a Mesterrel. Oké?
Ez a rész, „Foltot hagy a falon”…
Aztán: „Milyen márkát szívsz?”
„Apa, adj egy italt…”
Oké.
Mit van vele?
- Igen, és aztán itt… - Igen.
Valaki lemondta a jövő hét szerdát, úgyhogy Chiharu beugorhat.
Amúgy is ki kell töltenünk azt a 15 perces részt.
Szerintem jól énekel…
Énekelni?
Hát, nem bánom…
Tényleg?
- De Take… - Chiharu!
Igent mondott.
Biztos?
Igen.
Köszönöm szépen!
Jövő szerdán én leszek a műsorvezető,
bemutatlak, és aztán…
- Inoue, számítok rád. - Igen.
IDEGES
Mi? Nem tudtam, hogy cuki is tudsz lenni.
Fogd be!
Írd, hogy „bálna”!
Mindent bele!
Oké, kezd izgalmas lenni,
és ma este Chiharu egy különleges énekes műsorral készült.
Nagy tapsot Chiharunak!
Ha Johnny eljön, mondd neki
Hogy két órát vártam rá
Boldogan mentem el
Mondd el, amíg itallal kínálod
Ha a barátja vagy, mondd meg neki
De ne idegesítsd fel
A következő busszal megyek
Mindegy, hogy nyugatra, vagy keletre
Észrevettem
Milyen magányos
Ez a város
Remek volt!
Szeretem, ahogy énekelsz, de ideje ledobni a ruhát!
Johnny azt mondja, ő is látni akarja a cickókat!
- Cickók! - Cickók!
Ne legyen ilyen türelmetlen!
Mutass többet!
Később többet is mutatok.
Várj! Hé!
Hé!
Rég láttalak.
A Mester már elment.
Semmi baj.
Mondd csak…
éhes vagy?
Hogy érzed magad, mióta elmentél a France-zából?
Ennek van köze hozzá, de…
Take, akarsz velem manzait csinálni?
Manzait?
Igen, mit szólsz hozzá?
Hát, a manzai nagy szám lesz.
Csak egy mikrofon kell, és Japánban bárhol csinálhatod.
Ha minden jól alakul, bekerülhetünk a tévébe, sokat kereshetünk,
és import autót vezethetünk.
Mi van veled? Engem nem érdekel a manzai.
Elég tehetséges vagy,
nem akarod máshol próbára tenni a képességeidet?
Máshol? Mi van a France-zával?
Ha elmegyek…
Sokkal tartozom a Mesternek. Nem akarom ezt mondani,
de a France-za már most is bajban van.
Az üres székekből látszik.
Erről beszélek.
Mi lesz vele, ha most elmegyek?
Megértem az aggodalmadat,
de mi lesz veled?
Azt hittem, tényleg humorista akarsz lenni.
Egek! Semmi sem maradt. Tessék!
Igen! Három fénylap!
Végig nálad volt? Jó ég! Várjunk csak!
Köszönöm, köszönöm! Játsszunk tovább! Hé, Koi-Koi!
Ez egy jó lap.
Hé, Take! Kapcsolj át!
- Persze. - 50 jen.
Ha ezt nézem, elhagy a szerencsém.
- Köszönöm! - Ez a manzai marhaság egy vicc.
- Osszatok! - Szerintem mára elég.
SHOCHIKU ENGEI SZÍNHÁZ
- Tudom, hogy kicsit későn házasodtam. - Nem kicsit. Nagyon későn.
- Csak dolgoztam. - Esélye sem volt.
- De legalább megházasodtam. - A felesége biztos feladta.
Fogd be!
Hogy „úgysem találok senki mást!”
Megérte várni. Több mint 300 vendégünk volt.
- Vendégek? - Politikusok, üzletvezetők, hírességek.
Vérkagyló, falloszkagyló, sőt, fésűkagyló? Csak kár…
Hé, ne cigizz, te bolond! Foltot hagy a falon!
Ez nem fontos!
- Ez egy bérelt ház. - Nem, uram, nem ez a lényeg.
- Tanár úr, az iskola épületét bérlik? - Figyeljen, uram! A helyzet a következő.
A fia most talán csak cigarettázik.
De a dohányzás lopáshoz vezethet. Aztán szipuzáshoz.
Aztán börtönhöz. Így fajulnak el a dolgok a bűnözőkkel.
Take! Take!
Igen?
Megetetted Pippit?
Mi?
Azt kérdeztem, megetetted-e a papagájt.
Sajnálom.
Hagyd ezt a „sajnálom” dumát! Mindig mondom, hogy etesd meg a madarat.
A jelenetre készültem.
Jelenetre?
Figyelj, már egy ideje akartam mondani.
Szerintem összezavarodtál.
Sachi!
Azért járnak ide a nézők, hogy meztelenül lássanak minket.
Hogy lássák a cicinket.
Nem jelenetekért vagy éneklésért.
A te dolgod ügyelni rá, hogy a táncra koncentrálhassunk.
A jelenet csak töltelék.
Sachi, elég!
Take, mehetsz.
Nincs igazam?
MASZTURBÁLNI TILOS
Helló!
Elnézést, hogy megvárattalak.
- Mit iszik? - Ugyanazt.
Oké.
Mi a baj?
Arról a dologról van szó.
Milyen dologról?
Amit a múltkor mondtál.
Hogy csináljunk manzait.
Mi? Szóval…
Hé, Takayama! Játsszunk egyet!
Nem, kihagyom.
Mi? Hogy utasíthatja el a tanítvány a mester meghívását?
Inkább hogyan vehet el egy mester pénzt a tanítványától?
Csak győznöd kell.
Csináljuk!
Hát itt van! Take, elfogadod a kihívást?
Látod? Ezért vagytok mások.
Ez az elszántság a színpadon is látszik.
Rendben. Egy pont tíz jen, mint mindig.
Kilépek.
Mi?
Legyen pontonként 50 jen?
Ez tetszik. Elfogadom a kihívást, te szemét. Rajta!
Nem arról beszélek…
Mi a baj?
Kilépek a France-zából.
Hadd lépjek ki, és versenyezzek odakint!
Úgy döntöttem, manzait csinálok.
Úgy döntöttem, manzait csinálok Kiyoshival, aki régen itt játszott.
Miről beszélsz?
Most, hogy kicsit jobb számokat csinálsz, ki akarsz szállni?
Mihez kezdhet egy magadfajta félnótás féltehetség odakint?
És pont a manzai? Mit tanultál tőlem, te szemét?
Az a szar nem is szórakoztató!
Csak két ember, aki összevissza beszél! Ezért akarsz pénzt kérni a közönségtől?
Itt is alig van néző.
Mit mondtál?
Nem kerülhetek a tévébe, ha itt maradok.
Nem teheted ezt a Mesterrel, aki olyan jó volt hozzád.
Akkor haljak meg itt nyomorúságosan?
Mi?
Mi értelme azokat megnevettetni, akik a pucérkodásért jönnek?
Még ha itt nevetnek is, azzal sem megyek semmire!
Mi ütött beléd, Take?
Hé!
Igazán megnevettetsz, Take.
Mikor tanultál ilyen vicces dolgokat mondani, te rohadék?
Magától tanultam.
Hé!
Hé, Take!
Take!
Sajnálom!
Ez fáj!
Többé ne gyere vissza!
Mindenáron legyél sztár!
Légy olyan, mint Kin-chan!
Érted?
Aha.
Ha sztár leszek…
Nem dughatsz meg.
Oké. Menj!
Menj már!
Így biztos nem dughatunk.
Dugni?
Várj! Mi van?
Én…
nemcsak egyszer, hanem kétszer is kiszabadultam a régi életemből.
Egy ilyen fickó nem csinálhat dolgokat fél szívvel, te bolond!
Take? Milyen dugásról beszélsz? Mi van?
Fogd be, és aludj!
- De dugásról beszéltél… - Fogd be!
Nem tehetek róla, de ez kínosan érint.
Olyan manzait akarok csinálni, amilyet még sosem láttam.
Hogy érted?
Lebontjuk a hagyományos manzait.
Először is, a Shokakuya a nevünk előtt nagyon régimódi.
Mi? Meg akarod változtatni a nevünket?
Volt egy amerikai humorista, Lenny Bruce. Drogozott, és fiatalon meghalt.
Régen egy jazzkávézóban dolgoztam részmunkaidőben.
Minden számnak saját tempója van.
Ez a Lenny Bruce merészen beszélt a rasszizmusról és kritizálta a vallást.
Valami ilyesmit akarok csinálni.
Vannak nyolcütemű ritmusok, meg négyütemű ritmusok.
Aztán vagyunk mi ketten, szóval…
Két ütem, vagyis Two Beat.
TWO BEAT
Jó napot!
A nevünk Two Beat.
Nagyi, nehogy meghaljon a manzai alatt!
Mit mondasz?
Ez túl sok. Tessék!
- Vedd el! - Köszönöm!
Oké, tessék!
Számold meg!
Köszönöm, mint mindig!
Elnézést!
A teája.
Az a srác, Take, aki régen a France-zában lépett fel…
Úgy hallom, összeállt Kiyoshival, és jól megy nekik.
Én is így hallottam.
Állítólag még a humoristák is mindent megtesznek, hogy megnézzék őket.
Egészen lenyűgöző.
Igen? Ilyen népszerűek lettek?
Megszámoltam mindet.
Akkor itt írd alá! Merő formalitás.
KÖTELEZVÉNY 300 000 JEN
Szóval, ti ketten meddig folytatjátok?
Mit?
A France-zát.
Nagy bajban van, igaz?
Csak zárjátok be!
Meddig folytatjátok még így?
Változnak az idők.
Mondd meg Fukaminak!
Tessék!
Köszönöm szépen!
Törölték a délutáni előadást.
Mi?
Előbb is szólhattál volna. Már készültünk rá.
Fogd be! Panaszkodás helyett hozz be embereket!
Mit csináljunk? Elmenjünk enni?
Nem…
TWO BEAT
A törvény jövőre megváltozik.
- A 80 év felettieket mind kivégzik. - Hogy merészeled? Badarság!
- De kedves vagyok az idősekkel. - Tényleg?
Igen. Egy nagymama útbaigazítást kért.
- Elmondtam neki, merre rövidebb. - Tényleg?
- Boldogan felsétált az autópályára. - Ne!
- Elütheti egy autó! - Újabban sok a baleset.
- Rengeteg autó. - Emlékezz a közlekedési szlogenekre!
- Rengeteg van. - „Nem árt az óvatosság.”
- „Ugrás az autók elé, boldog gyerekek!” - Hé! Nincs ilyen szlogen!
„Rohanjunk át együtt a piroson!”
Ne! Nem rohanhatsz át!
És „Egy nagymama tampont vesz, hogy felvágjon.”
- Ez nem is idevágó. - Rengeteg.
Semmi köze hozzá!
„Semmi gond. A nagyinak nincs jövője.”
Állj! Miért mondasz mindig ilyen kegyetlen dolgokat?
„Vigyázz! Csúnya csajok próbálnak tapiztatni.”
Ennek semmi értelme. Ez nem is közlekedési szlogen!
Te már csak tudod. Yamagatában egy sincs.
Persze, hogy van.
- Yamagatából jött. - Igen.
- Tokió előtt sosem látott még senkit. - Hé!
- Az apja kannibál volt tavalyig. - Kannibál?
Ha elrepül egy repülő, imádkoznak hozzá.
- Nem is! - Minden repülőt B–29-nek hívnak!
Nem is ezt mondjuk!
Tsukikage Musashi vagyok…
Kár… Te bolond!
- Túl korán megvágtál! - Sajnálom.
Menő beszédet mondtam. Várj, míg befejezem.
Sajnálom!
Én vagyok a harmadik generáció, Tsukikage Musashi!
- Mari, miért nem iszol te is? - Köszönöm!
Innod kell! Tessék!
Igen, ez az.
Micsoda nő!
Szia, én vagyok az.
Elnézést a zavarásért!
Mari, át tudod venni ezeket?
Oké.
Jó napot! Bocsánat, hogy megvárakoztattam önöket!
- Várt rám? - Már vártalak!
Na, várjunk csak!
Tessék!
- Nekem? - Öntök neked.
Jól van…
- Kawamura úr! - Igen.
- Igen? - Ő az.
Jöjjön! Ide!
Öhm…
- Örvendek! - Igen.
Ezt és ezt. Tegye ide!
Aztán egy csavar. Így…
És csinálja ezt…
Mari?
Mari!
Jól vagy?
Nagyon fáj a fogam.
Mosol fogat?
Fukami úr!
Tényleg humorista volt?
Mondhatni.
- Humorista volt? - Az volt.
- Ne már!
Tud valamit csinálni most?
Humorista, igaz?
Akkor most is csinálhat valamit.
Bűvészkedés és rakugo, nem? Mutassa meg!
- Kérem! Csinálja, Fukami úr! - Fukami úr!
- Csinálja! Mutassa meg! - Látni szeretném.
- Na jó, csináljuk! - Ez az!
Mutasson valami jót!
Semmi trükk vagy ámítás.
Figyelem, íme a titokzatos…
Eltűntek az ujjaim.
Fukami úr!
- Igen? - Telefonon keresik.
Engem?
Kuroda vagyok.
TOKYO 12 TV CSATORNA IGAZGATÓ
- Tévés munka? - Igen.
Tudom, hogy ez jövő péntek, de hirtelen lett egy üresedés.
Szóval?
Hát, itt manzait kell csinálnunk…
Menni fog. Persze. Kitalálunk valamit.
- Biztos benne? - Igen!
Mikorra érjünk oda?
Mindent köszönök!
Meglepett.
- Ismeri Taniguchi úr feleségét, ugye? - Igen.
Történetesen ott volt, és felhívott.
Értem.
Mindegy, ebből egyen valami finomat!
Semmi baj, Mester. Erre semmi szükség.
Komolyan mondom. Ne aggódjon!
- Köszönöm. - Rendben.
- Vigyázzon Marira! - Igen.
Köszönöm szépen!
Nem kell felkelned. Ne kínozd magad!
- Igen. - Viszlát!
Köszönöm!
Mi? Fel akarsz kelni?
Rendben.
Egy pillanat!
Kérsz teát?
- Tessék! - Kösz!
Sajnálom! Azt hiszem, miattam erőltetted meg magad.
De kaptam munkát.
Az a szemét Azuhachi,
könyörgött, hogy fogadjam el, mert nagyon kevesen voltak.
Nem nézhetem tétlenül, ha a tanítványom bajban van, igaz?
Nem volt választásom.
Újra megtennéd, ugye?
Mi?
A színpadon a helyed.
Szeretem, ha a színpadon vagy.
Ez azt jelenti, hogy nem tetszem a színpadon kívül?
Mit lehet benned a színpadon kívül szeretni?
Ez igaz.
Olyan szexi vagy a színpadon.
Ahogy állsz, ahogy beszélsz…
„Fukami vagyok Aszakuszából.”
Miért mondod ezt most?
Beverted a fejed?
Visszaszerzem a France-zát a kedvedért.
Mi?
Nem kell, hogy a France-za legyen. Valami kisebb hely is jó lesz.
Nagyon szeretnélek a színpadon látni.
Oké?
Van egy ötletem egy új jelenetre.
Tényleg?
Talán felhozok egy kutyát a színpadra.
Egy igazi kutyát?
Így van.
- Tudod, mint egy rendőrkutya. - Aha.
Először bejön egy fehérneműtolvaj balról.
Egek!
Azt mondja: „Micsoda fogás!”
Aztán a kutya ugatni kezd.
Vau, vau, vau!
Mire ő: „Mi történt?”
Miért állítottál meg? Hagyj meghalni, te bolond!
- Meghalok, ha nem hagysz meghalni! - Mi?
- Összevissza beszélt. - Igen.
A múltkor, mikor meglátogattam a szomszédot,
a fiuk éppen felakasztotta magát, egy gázcsővel.
- Megállítottam, és azt mondtam neki… - Ó, remek!
- „Tegye a szájába!” - Nem.
- Használja úgy a gázt, ahogy kell! - Kivéve most egyszer.
- Furcsák manapság az emberek. - Igen.
- Túl sokat koncentrálnak bármire. - Igaz.
Mit művelnek?
- Igen? - Ez nem varietészínház.
Ez tévé, oké? Élő tévéműsor.
Nem viccelődhetnek csúnya lányokon vagy az öngyilkosságon.
Nincs valamijük, ami megfelel a tévében?
Rengeteg idejük van.
Találjanak ki valamit!
Oké.
Mi lenne…
ha ezt a részt a síelősre cserélnénk?
De azt mondta, csúnya lányokról se beszéljünk.
Akkor cseréljük az első részt a fémütősre?
Ja, arra.
De attól nem várhatunk nagy nevetést.
- Finoman aprítsd! - Értem.
- Puff! - Mi?
Mi volt ez?
- Az utolsó vágás! - Elég!
Köszönjük!
Rendben, ez volt a Comedy No.1. Mindketten viccesek voltak, igaz?
Képesek vajon továbbra is nyerni?
Hamarosan visszajövünk.
Oké! Reklámszünet!
Nagy tapsot a Comedy No.1 számára! Köszönöm, srácok!
Hogy vannak? Nem fáradtak bele a nevetésbe?
Ha ki szeretnének menni a mosdóba, vagy frissíteni a sminkjüket, most tegyék!
Még sok csodás humorista lesz…
Minden rendben lesz. Pont olyan, mint egy varietészínház.
Még sok csodás humorista…
Mit tanultál tőlem, te szemét?
Többé ne gyere vissza!
Ne nevessenek ki!
Nevettesd meg őket!
Még öt másodperc!
- Négy! Három! - Take?
Nem csinálom.
Mit nem csinálsz?
Úgy mondjuk a vicceinket, ahogy vannak.
Mindet.
Nem, de…
Oké, következzen az e heti kihívó!
Feltörekvő tehetségek Aszakuszából, a Two Beat! Jöjjenek!
1981
Comaneci!
Comaneci! Comaneci!
- Comaneci! - Satoshi!
- Menjünk! - Anya!
Takeshi itt volt az előbb!
Melyik Takeshiről beszélsz?
Beat Takeshi! Az előbb még itt volt!
Ne légy nevetséges! Menjünk haza! Apukád vár minket.
Igaz. Látod? Kaptam tőle autogramot.
Hé, Anya, mit jelent ez a kandzsi?
Ez a kandzsi…
Azt jelenti: „bálna”.
Értem.
Menjünk haza vacsorázni!
Énekeljünk valamit!
Persze. Mit akarsz énekelni?
- Mi lenne, ha… - Igen?
Egy medvebocs figyelte, ahogy bújócskázik
Egy kölyök, aki a popsiját mutatta Megnyerte a fődíjat
Lemegy a nap, viszlát holnap
Viszlát holnap
- Jó napot! - Üdv!
- A szokásosat kérem. - Oké. Tojás és snidling.
Értem.
Miért a baseballt nézi, asszonyom? Ma van a Manzai.
Hazafutás!
Ha rosszak vagyunk, pokolra jutunk.
Ó, igen! A Two Beat.
Egész sikeresek.
Már kicsit furcsa belegondolni, hogy régen Aszakuszában voltak.
A baseballt akarom nézni.
Miről beszél? Nem is szereti a base…
Ma a Giants játszik.
Ne nyúlj hozzá!
Ne nyúlj hozzá…
- Mi van a második szobában? - Jegelve van.
Mindenki rálép, és azt mondja: „Hideg, hideg!”
- Lefagy a lábunk. - Kegyelemért könyörögtem.
- Igen. - Azt mondta: „Ez az utolsó.”
- A harmadik szoba. - Amikor kinyitottam…
Mindenki nyakig ült a szarban.
A szarban?
- És cigizett. - Igen?
De tudod, Mester. Kicsit durvák.
Durvábbak az előadásaik, mióta a tévében vannak.
A szórakoztatóknak tehetség kell mások szórakoztatásához.
- Ha jobban belegondolok… - Hé!
Miről hablatyolsz, te rohadék?
Mi?
Ne beszélj úgy, mintha mindent tudnál!
Mit tudsz róluk, te bolond?
Nincs tehetségük?
Problémád van a tanítványaimmal?
- Te szemét! - Mi?
Jól van, Mester? Sajnálom!
Mit művel?
- Csak mert… - Hűha!
Csak menjen haza! Menjen!
Hé, drágám, nézd!
- Mit gondolsz, kinek a tanítványai? - Egy kis jeget!
És hozd az elsősegélydobozt is!
- Fent van! - Akkor elmegyek érte!
A 11. Japán Műsorszórási Szórakoztatási fődíjat…
a Two Beat kapja!
Gratulálunk!
Köszönjük szépen!
Köszönjük!
Most megkapják a pénzdíjat és a trófeát.
- Gratulálok! - Köszönjük.
Hihetetlen!
Mit csinálsz?
- Őt nem vihetem haza? - Nem!
A trófeát vidd haza!
- Uram! - Igen?
El tudna vinni inkább Aszakuszába?
Nem biztonságos nyitva hagyni.
Mit keresel itt, te szemét?
Épp a környéken jártam.
Ha jössz, legalább hívj fel!
Sajnálom!
Kérsz valamit enni? Éhes vagy?
Nem, jól vagyok.
Van egy ramen étterem, ahonnan van azonnali kiszállítás.
Tényleg nem vagyok éhes.
Mester!
Ezt vegye el!
PÉNZNYEREMÉNY
Mi ez?
Ez…
a járadéka.
Szórakozol velem?
Hogyan fogadhatnám el?
Egek!
Sosem hallottam, hogy egy tanítvány adott volna a mesterének
járadékot, te bolond!
Egy, kettő, három…
Megszámolja!
Ne számolgassa, vén szaros!
- Mégis kivel beszélsz, te féleszű? - Sajnálom!
- Van kedved inni valamit? - Igen.
Oké, készülődnöm kell. Várj egy kicsit!
HOGEISEN
Nem, ez igaz!
Most úgy van a tévében, mint valami nagymenő, de először teljes káosz volt.
Amikor Mari vizet kért a fürdőműsorához, ez a bolond forró vizet eresztett!
Túl meleg volt, így Mari fel-alá ugrált, a lábával a kádban, és jajgatott.
Nagyon dühös volt.
Hát persze, te bolond!
Aztán kipirulva dühöngött, és azt mondta: „Nem Goemon Ishikawa vagyok!”
De a Mester is őrült volt.
Egy sztárt néztünk, aki a tévében énekelt.
Azt mondta: „Emeld fel a tévét!” Nem tudtam, mit fog csinálni.
A bugyiját akarta megnézni.
Ne mondj ilyet, te bolond!
Próbáltam megnézni a bugyiját,
de Kiyoshi azt mondta: „nehéz”, és elengedte a tévét.
A tévé leesett, egyenesen rám. Súlyosan megsérültem, te bolond!
Visszajöttél ennyi idő után, és badarságot beszélsz.
Be nem áll a szád, nekem meg mindjárt felrobbannak a golyóim!
A cipője, Mester.
Kösz!
Ó, magasabb lettem?
Nem, te ostoba!
Miért hordanék rózsaszín magassarkút?
Nem látsz a szemedtől?
Sokat nevettek.
Igen.
Sokat nevettek.
Az előttem ülő hölgynek potyogtak a könnyei.
Megnevettettem.
Miről beszélsz? Az én sztorimon nevetett.
Nem, az az én történetem volt…
Hé, taxi!
- Take, szállj be! - Még tudok inni.
Nem, holnap korán kelsz, igaz?
- Menj haza aludni! - Jól van?
Igen, te bolond!
Ó, igen.
Tessék, a taxira.
Köszönöm!
De ez az a pénz, amit én adtam magának!
- Tényleg? - Igen.
Oké, szállj be!
- Köszönöm a vacsorát! - Igen.
- Hé, Take! - Igen?
Ha marad belőle,
hozd el a visszajárót!
Oké.
Hé, Mari!
Már jó ideje nem ittunk együtt.
Ott biztos nincs is jó szaké.
Mari!
Take azt mondta,
az én járadékom.
És ezt adta nekem.
Micsoda arcátlan kölyök, igaz?
A mestere vagyok.
Még sosem hallottam,
hogy egy tanítvány járadékot adna a mesterének.
De…
Ő különleges.
Tudtam, hogy be fog futni.
Sikeres lett.
De…
Nekem is lépést kell tartanom.
Mert én…
Fukami vagyok Aszakuszából.
Ó, igen.
Kitaláltam egy új jelenetet.
Meséltem róla Takénak,
és azt mondta: „Csináljuk együtt!”
Rengeteget fognak nevetni rajta.
Rengeteget fognak nevetni rajta…
Jó napot!
Szia! Rég beszéltünk.
Igen.
- Gondolja, hogy eljön? - Nem jön? Takeshi!
- Talán nem ma jön. - Igen.
Remélem, eljön.
- Takeshi nélkül nincs történetünk. - Egy sem.
FUKAMI SENZABURO TEMETÉSE
Mit tegyünk?
Kérjem meg őket, hogy hátulról engedjenek be?
- Elnézést! Vigyen minket a hátsó ajtóhoz! - Oké.
Itt van.
Beszélek az újságírókkal.
Szia!
Én mondtam a Mesternek, hogy zárja be a France-zát.
Igen, hallottam róla.
Sosem gondoltam, hogy ilyen fiatalon hal meg.
Ha arra gondolok, hogy humorista maradhatott volna végig,
felelősnek érzem magam.
Nem…
Nekem kellett volna többet tennem,
szóval köszönöm.
Nincs mit.
Amikor először kérdeztem a Mestert a France-za bezárásáról,
nagyon megharagudott rám.
Arra fel voltam készülve.
Amire nem számítottam, az az volt, hogy a Mester azt mondja:
„Ha bezárom, mi lesz Takéval?”
Húzz el, te szemét!
- Mester! - Azt mondtam, menj!
Nem kell most. Kérem, gondolja át!
Ha bezárom ezt a helyet…
mi lesz Takéval?
Ki fog vigyázni rá?
Az a bolond az igazi nagy szám!
Amíg meg nem tanítok neki mindent…
Nem zárhatom be a helyet.
Miután elmentél, még utána is hallottam,
hogy más színházvezetőket látogatott, egy üveg szakét is vitt ajándékba,
és hajlongott előttük: „Kérem, gondoskodjon róluk!”
Üdv, Mester!
- Elnézést, tudom, hogy sok a dolga. - Semmi baj.
- Ez a magáé. Adhatna nekik valami munkát. - Nem hiszem el, hogy hajlongott.
Még akkor sem hajtott fejet, mikor a jakuzával volt dolga.
Nagyon törődött veled.
Bárcsak velem is ezt tette volna!
Miért tette ezt, Mester?
Olyan türelmetlen!
Valaki úgyis elégeti, ha meghal,
akkor meg minek égetné el magát?
De hallottam,
hogy hívták őket a krematóriumból.
Mivel félig megégett, féláron csinálják.
Ember…
Micsoda ajánlat!
Ugye?
ASZAKUSZA FRANCE-ZA ENGEI SZÍNHÁZ TOYOKAN
ASZAKUSZA FRANCE-ZA
Ó, Take!
Van egy csomó narancsom, úgyhogy majd gyere értük!
Figyelj, Take! Ne nyalj be a közönségednek!
Te mondod meg, mi a vicces!
Take! A Mester azt mondta, holnap megcsinálhatjuk ezt a számot.
Ami a szereposztást illeti, szerintem regényíróként jobb lennél.
Ez elég lesz?
Take, ezt felvetted egy számban anélkül, hogy kérdezted volna. Azt mondtam, nem.
Nézd! Szétjött. Mit fogsz vele csinálni?
Öt perc múlva kezdünk!
Take, azt hallottam, elköltöttél mindent, amit a Mester lóversenyen nyert.
Ez nem jó. Dühös lesz rád.
Take, a Mester fullra bónuszt oszt.
De ez csak 50 jen.
- Hé, állj! - Miért nem vetkőzöl le néha?
- Mari, hagyd abba! Komolyan mondom! - Take, fogd le!
Hé, Take! Segíts!
Hé, Take! Jaj, ne!
Hé… Jaj!
Pippi megszökött!
Hé, Take! Arra! Gyorsan!
Take! Nem lehet lehúzni a vécét.
Mérnöknek tanultál, ugye?
- Te bolond, emeld meg jobban! Még! - Nem fogja látni, Mester.
Fogd be! Még egy kicsit!
Azt hiszem, látjuk. Hé, Take! Segíts!
- Nem lehet. - Azt hiszem, láttam!
Bugyi volt, nem?
Boldog karácsonyt!
Hé, Take! Cserélhetünk?
- Miért? Cuki. - Nem.
- Cuki, mi, Take? - Ne! Kérem!
Hé, Take! Kicsit nevettek, és elragadtattad magad.
Hogy tartana egy ötperces szám 20 percig, te féleszű?
Emiatt az én számom rövidebb lett.
Tudd, hol a helyed, te bolond!
Take, elkéstél!
- Végre itt van! - Elfelejtetted? Mondtam, hogy imádkozunk.
Készülj! Ezért megbüntet az ég.
Ott találkozunk!
Boldog szülinapot!
Mi? Take… Mit művelsz, Take?
Mondtam, hogy hozd el a Mestert!
Nem. Na még egyszer!
- Kifogytunk a pukkantókból. - Jön a Mester!
Mit tegyünk?
Mosolyogj!
Hé, te ott! Ne tapsolj feleslegesen!
A taps nem tesz jót neki.
Fizettem, hogy lássam! Ne mondd meg, mit tegyek!
Kinek képzeled magad?
Humorista vagyok, te féleszű!
A feliratot fordította: Görbe Angéla