Downloaded from YTS.MX
EN ORIGINAL DOKUMENTAR FRA NETFLIX
Official YIFY movies site: YTS.MX
KOMMER SNART!
I dag er debutten for YGs nyeste pigegruppe i syv år.
Vi præsenterer BLACKPINK!
TRE ÅR SENERE
Giv en hånd til BLACKPINK!
Hej, vi er BLACKPINK.
Næste gæst er den bedst sælgende kvindelige koreanske gruppe nogensinde.
…vildt populær K-pop gruppe…
K-pop-sensationen, BLACKPINK!
BLACKPINK er den bedst sælgende K-pop pigegruppe nogensinde.
De skabte også historie, som den første kvindelige K-pop gruppe på Coachella.
Live for første gang nogensinde på amerikansk tv,
her er BLACKPINK.
-BLACKPINK! -BLACKPINK!
Tillykke, BLACKPINK.
Tillykke, BLACKPINK!
STJERNE-KARAOKE
TIDLIGT I 2020
Jeg er så sulten.
-Er du? -Ja.
-Har jeg spist i dag? -Nej.
Der er en dessert. Det er som en croissant med injeolmi.
Kan I ikke lide injeolmi?
Det smager virkelig godt.
Siger den thailandske pige i bilen.
Vi er spændte, hver gang et nyt album udkommer.
"Ja. Endelig, en til", du ved.
Jeg tænker, vi er halvvejs, måske?
Vi er altid halvvejs. Vi siger: "Vi har sangene...
Nu skal de bare optages."
At se så mange elsker vores musik
motiverer os til at prøve noget nyt og anderledes.
-Det er på tide, vi laver noget musik. -Ja.
Vi har bare så meget at vise folk.
Jeg synes ikke, vi har lavet noget virkelig piget endnu.
Vi har øvet og prøvet en masse ting
som praktikanter,
så det er bare et spørgsmål om, hvor meget vi kunne vise
som BLACKPINK.
Jeg tror, når jeg siger piget, at jeg vil lave mere...
...som, hallo...
Som hvad?
THE BLACK LABEL
Hvorfor er der så meget forsinkelse?
Kan du nedtone det?
Skub den lidt frem. Jeg er deres producer, sangskriver.
Jeg har skrevet og produceret hver eneste sang indtil videre.
Det er fire år siden nu.
Vores første tilgang var mere…
single, smash, single, hit.
Nu vil vi hellere fortælle vores personlige historie.
Fansene er vrede. "Vi vil have mere og mere."
Vi har meget materiale, men...
...vi passer på med, hvad vi udgiver.
Hallo!
Oppa, har du nogle læderjakker derovre?
Fedt!
Jeg er ikke klædt fint på, okay?
Sådan her er jeg altid klædt.
Jeg skulle have taget en lur.
Jeg slår dig på håndleddet. Søvnig?
Bedre, ikke?
Så jeg har... Lady Gaga med BLACKPINK, der snart udkommer.
Vi arbejdede hårdt før nytår for det her.
De er kæmpe, og de er så succesfulde.
Det tror jeg ikke, nogen af os regnede med.
Det kan gå mig på. Ligesom, åh nej.
Hvordan lever vi op til det?
"Sour Candy."
Vanedannende.
Burde vi genoptage nogle af delene i "Cracy Over You"?
Alle grupper har deres egen kulturelle baggrund,
som har formet dem.
Men kombinationen er det, der gør BLACKPINK unik,
så de skiller sig ud.
Hvem kan lige klare deres del i sangen?
Vil du lige klare introen, Rosé?
Rosé, en koreansk pige, der er vokset op i Australien.
Og hun bliver her i studiet til klokken seks om morgenen.
Jeg kan tænke: "Er du her stadig?"
Den klarede du bare.
Jisoo, en koreansk pige, der voksede op i Korea.
Hun er gruppens unnie. Hun er den ældste.
Hun har det professionelle pokerfjæs.
Jeg har kendt Jisoo i omkring seks år.
Hun har grædt...
...en gang.
Hun er vildt klog.
Mange tror måske, hun er belæst,
men hun er streetsmart.
Det skræmte mig.
Lisa, fra Thailand.
Hun har altid det seje, rolige, det skal nok gå, vi klarer den smil på.
Men i bestemte øjeblikke,
når musikken starter, når det gælder,
har hun det her dræberinstinkt.
Jennie, født i Korea, men flyttede til New Zealand.
Hun er meget ærlig.
Hendes holdninger, hendes følelser.
Hun er perfektionist.
Alle de forskellige kulturer samlet et sted,
de går, snakker og klæder sig forskelligt.
Og de komplimenterer hinanden i en perfekt balance.
Det er fascinerende.
Vi laver bare musik. Hvis koreanere laver musik, er det så K-pop? Det er underligt.
Det er koreansk pop.
Det eneste er sproget.
Hvorfor gælder det ikke alle lande? Hvad er K-pop?
K-pop.
K-pop tager USA med storm.
K-pop er blevet et kulturelt fænomen.
Genren har eksisteret i mindst to årtier.
Her er en gruppe med tre medlemmer ved navn Seo Taiji and Boys.
Byd dem velkommen.
Kraftfuld rytme og dans er kendetegnene fra Seo Taijis musik.
De synger godt, ser seje ud og danser godt.
Udlændinges interesse for koreansk popmusik er utrolig stor.
Store musikbureauer begyndte at lave disse grupper af
sangere, rappere og dansere.
Et af de store firmaer i denne branche er YG Entertainment.
…ansvarlige for den sindssygt virale "Gangnam Style."
Branchen indbringer milliarder af dollars om året.
At pleje sangerne er en industri i sig selv.
-Praktikanter kan begynde allerede som 11. -De vokser op sammen. De træner sammen.
Mestrer alle toner. Behersker alle trin.
Nogle får deres debut efter et par måneders træning.
For andre kan det tage et årti. Mange når aldrig at debutere.
Hvor mange skal jeg vælge?
Det er sjovt at forberede til et nyt album,
for vi prøver at finde på noget nyt,
men prøver som denne
er noget af det mest kreative, vi har.
Du ser naturligt sexet ud!
-Virkelig! -Du kan ikke gøre for det!
Har vi noget på, ser vi, hvordan det fungerer i gruppen,
men det er... fra gang til gang.
Det tager lang tid.
Men skal vi ikke gøre den lidt strammere? Hvad synes du?
Fordi den går op i siden her.
Okay.
Lisa!
Lisa har mange forskellige smage.
-Hun kan have alt på. -Alt fungerer på hende.
Det er svært at definere stil.
Jeg synes ikke, der er nogen grænser.
Vi tænker ikke: "Det er koreansk, og det er vestligt. Det er asiatisk."
Mode er internationalt.
Når der ingen grænser er, så kan man være kreativ.
Og da vi har en skør koreografi på scenen,
skal det hele stort set speciallaves.
Ja. Sørg for, at intet falder ud.
Ja.
-Hvad er det? -Coachella.
Jeg missede tonen på "eh".
Derfor kan vi ikke se gamle optagelser.
"Du missede tonen ved "eh",
da du dansede, skulle du have gjort det her,
-men du var for hurtig." -Tonen glippede.
Det var ikke godt.
Vi var så nervøse.
Ja. Hvis noget, er det stressende.
Hvis noget ikke virker, eller jeg ikke gør mit bedste,
kan jeg stresse.
Det var overvældende sammenlignet med andre scener,
da vi var så nervøse.
For os var det første gang, vi optrådte på dette ukendte sted ved navn Amerika.
Jeg drømte om den dag som praktikant. Det var det, vi ville.
-Det her. -Det her.
Jeg undgår altid interviews, hvor der er spørgsmål om mig,
for jeg vil helst ikke tale om mig selv, men…
Jennies personlighed?
I starten var hun svær at lære at kende, men da vi blev tætte,
fandt jeg ud af, at hun er loyal, sød og en fantastisk ven.
JESSIE YEO PILATES INSTRUKTØR
Jeg ser hende hver dag, så jeg er vant til hende, og hun er som min lillesøster.
Men når jeg ser hende på tv, tænker jeg: "Jennie er en stjerne,"
men hun er virkelig jordnær.
Du klarer det så godt.
Hun er en af de få venner, jeg har.
Langsomt.
Vi løfter det ene ben op i arabesque position.
Jeg har altid ondt efter turnéer og sådan noget.
Jeg føler, jeg altid er syg i forhold til de andre medlemmer.
Nogle dage, som alle andre mennesker,
føler du dig ekstra glad,
og andre dage føler du dig nede.
Synge, danse og rappe, jeg nyder det, men vi skal altid være på scenen,
se perfekte ud og lave det samme.
Det er som at træne i to timer hver dag.
Det bliver aldrig nemt.
Det bliver sværere, fordi du bliver ældre.
Jeg blev født i Korea.
Bare min mor og jeg. Jeg er enebarn.
Jeg voksede op i Seoul, indtil jeg var ti.
Jeg rejste med min mor i Australien og New Zealand,
og da vi kom til New Zealand,
var der så rart og fredeligt.
Hun spurgte mig: "Hvordan har du det med at bo her?"
Og jeg sagde: "Det vil jeg gerne."
Så fra 10 til 15 var jeg alene i New Zealand.
Jeg nåede aldrig at være så meget sammen med min mor i huset...
...før for nylig.
Jeg boede med en lokal.
Jeg måtte bare løbe rundt og lærte meget.
Jeg forstår engelsk bedre, end da jeg begyndte.
I starten hjalp mine venner mig meget
og viste mig deres noter. Nu kan jeg selv gøre det.
De har timer i skolen, hvor man går ud,
camperer, lærer instrumenter, hvis man vil, laver kunst.
Alt var op til dig.
Selvom du er ti, skal du stadig træffe dine egne beslutninger.
Det var meget vigtigt for mig i en ung alder.
Det gjorde mig til den, jeg er i dag.
Jeg er virkelig genert.
Jeg var en af dem, der ikke engang kunne bestille over telefonen.
Det hadede jeg.
Det tog mig tid at komme hertil.
Da jeg blev 15, overvejede jeg at flytte til Amerika.
Jeg tog derhen og tjekkede skolen ud. Alt var bestemt, cirka 80%.
Og jeg tog tilbage til New Zealand for at pakke,
og der indså jeg,
at jeg ikke ville til Amerika og studere helt alene.
Jeg vil være sanger. Jeg ved ikke, hvor det kom fra.
Da jeg kom tilbage, tog jeg til audition. Og jeg kom heldigvis ind med det samme.
Jeg tænkte: "Wow! De lever sig virkelig ind i det!
De ved, hvad de laver." "Lad os indhente."
Jeg tænkte ikke på andet.
2015 FEM ÅR INDE I JENNIES TRÆNING
Så smuk!
Det er længe siden.
Jeg sang mange mørke og stærke sange.
Jeg tænker tit: "Hvad laver jeg lige nu?"
Det er så anderledes fra nu.
-Jessie! -Du er altid så sej.
Det er trist, men den første gruppe af mennesker, der trænede med mig,
ingen af dem er her med mig.
Da Lisa kom ind, tænkte jeg...
“Nogle mennesker er født til det her."
Min rolle… Jeg er rapper og også hoveddanser.
Hej.
Den er sød.
Jeg elsker vintage tøj. Så uanset hvor jeg er, Amerika eller andre steder,
leder jeg efter vintage-butikker.
Wow. Voilà!
Den her koster 1.1 millioner won.
-Og den her er 320.000 won. -Og den her?
Den er 750.000 won.
-Den her er 1.1 millioner won? -Ja, den er fra starten af 90'erne.
Hvor er det sejt.
Kan jeg købe den her?
Min mor styrer min økonomi.
Hun siger nok: "Nej, Lisa. Hold op med at shoppe."
Sådan er hun altid, men jeg lytter ikke rigtig til hende.
Undskyld, mor.
1997.
Der blev jeg født.
Jeg blev født i Thailand.
Jeg blev født i Buriram Province.
Så flyttede jeg til Bangkok, da jeg var tre.
Min tante var med i en musikgruppe,
så de havde mikrofonstativer, og jeg legede altid med dem.
Jeg sænkede den, indtil den var i samme højde som mig.
Så dansede og sang jeg bare for mig selv.
Der så min mor min kærlighed for dans.
Så hun tilmeldte mig et kursus, da jeg gik i børnehave.
Sådan begyndte det.
Hun tilmeldte mig mange konkurrencer...
dansekonkurrencer og sådan.
Hvor længe har du øvet dig på breakdance?
Længe.
Jeg deltog i en konkurrence. Jeg var omkring 12 eller 13 år gammel.
Så bad en spejder mig om at synge og spurgte, om jeg ville være sanger.
Så indså jeg, at jeg elskede både at synge og danse.
Og YG havde tilfældigvis en audition på det tidspunkt.
Så jeg tog en beslutning. Jeg burde helt klart prøve.
Er det en audition?
Hvor mange lag har du på? Hvorfor har du bukser på bukser?
Hvad er det?
-Du godeste. -Det her er fantastisk.
-Du ser så sej ud. -Jeg prøver virkelig at være sej.
Efter auditionen ventede jeg på opkaldet.
Jeg ventede og ventede.
Jeg ventede i to måneder!
Og så ringede de. Jeg tænkte: "Hvad? Er det virkeligt?"
Jeg var en mors pige.
Så da jeg skulle til Korea uden mor, følte jeg, jeg skulle passe på mig selv.
Jeg var 14.
Virkelig et barn.
Jeg talte ikke koreansk.
Jeg kunne kun sige "hej", så det var virkelig en ny start.
2013 TO ÅR INDE I LISAS TRÆNING
Heldigvis var Jennie der.
Hun var den eneste, der kunne tale engelsk blandt praktikanterne.
Jeg snakkede engelsk med hende…
...og hvis der skete noget, talte jeg med hende.
Sådan.
Som det passer dig. Ligesom...
Du vælger, hvordan du synger, for vi er alle anderledes.
-Sådan. -Okay.
En god ting hos os er,
at alle vil det bedste for gruppen som helhed.
Det er fedt. Jeg er glad.
Okay.
Da vi optræder som gruppe,
prøver vi at finde en balance, der fungerer for alle.
Synes jeg.
Hvad så?
Sid ned, Jisoo.
Hvad tænker du?
Tror du, jeg kan lære i dag?
Det bliver rart at kunne optegne mine øjenbryn ordentligt.
Hvis du viser mig det, kopierer jeg.
Jeg lærer af dig i dag.
Underviser du sådan her?
-Andre? Ja. -Virkelig?
Findes sådan nogle timer?
Det skulle jeg have lært tidligere.
-Folk kommer for at lære BLACPINK-makeup. -BLACKPINK-makeup?
Da jeg var yngre,
udstødte mine slægtninge mig, fordi jeg var grim.
Hvad?
De kaldte mig en abe.
Det er okay. Nu er du den smukkeste.
Jeg voksede op i Sanbon i Gunpo City, Gyeonggi-do regionen.
Jeg boede med mine forældre,
min søster, min bror og mine bedsteforældre.
Jeg lever et helt andet liv
end det, jeg troede, jeg ville leve.
Engang ville jeg være forfatter eller maler.
Men jeg kunne ikke male.
Og så kom jeg i dramaklubben i gymnasiet.
Skulle jeg prøve skuespil?
De sagde, jeg skulle begynde på auditions, for jeg manglede erfaringen.
Min første audition var på YG.
Jeg vidste ikke meget om YG,
før jeg ankom den første dag.
Det føltes som om, det var fjernt fra mig.
Jeg troede aldrig, jeg rent faktisk ville gøre det.
-Hvad med nu? Har jeg mistet mit babyfedt? -Dengang var det mere baby-lignende her…
Jeg spiser bare ramen, inden jeg går i seng.
Så kommer dit gamle selv måske tilbage. Men du er smuk nu.
Dengang var du meget uskyldig.
Men du har også forandret dig fra dengang.
Du har din egen butik!
Hvem sagde, du skulle gøre det? Sig det! Hvem?
Det gjorde du.
Det var min store plan.
Og jeg planlægger stadig store ting.
Jeg tror, der er meget få, der virkelig tænker:
"Jeg skal gøre det her. Det er min vej."
De er heldige i min bog.
Jeg tror ikke, der er mange.
Jeg har svært ved at falde i søvn.
Mange tanker flyver igennem hovedet på mig.
Og at synge er afstressende,
og alt giver mening, når jeg gør det.
Det er en virkelig svær sang.
Jeg troede ikke, jeg kunne perfektionere den.
Nogle gange savner jeg mine dage som praktikant.
For dengang var vi omgivet af musik hele tiden.
Men nu arbejder vi en masse, så jeg skal sætte tid af til det.
Derfor er det altid om natten, når jeg burde sove.
Hej, piger og drenge.
Jeg hedder Roseanne,
og jeg er lige vågnet.
Velkommen til pyjamasnyheder.
Jeg blev født i New Zealand.
Og så flyttede jeg til Australien, da jeg var otte.
Dengang spillede jeg altid klaver.
Jeg sad og spillede en vuggevise for mig selv,
men jeg var træt, så jeg faldt i søvn,
og så lagde jeg hagen på mit knæ.
Jeg gik i kirke hver søndag og havde koreanske venner.
Men i skolen var jeg bare et normalt australsk barn.
Tillykke, Rosé.
Jeg nød at have to liv.
Ligesom Hannah Montana.
Det er sjovt.
Min far så i nyhederne, at YG ville komme til Australien.
Han sagde: "Vil du til audition, Rosé?"
Jeg var chokeret.
Jeg tror, jeg spurgte ham: "Kan jeg lide musik? Kan jeg?"
Og han sagde: "Ja, tydeligvis.
Du må prøve at gøre noget ved det.
Ellers bliver du 25 og fortryder, at du ikke prøvede på noget."
Jeg var 16.
Så tog jeg til audition, og så ringede de
og sagde: "Kan du flyve til Korea inden for to måneder?"
Og så ændrede mit liv sig.
Jeg droppede ud af skolen.
Jeg droppede ud af skolen i Australien.
Jeg havde aldrig overvejet at bo væk fra min familie.
Jeg havde aldrig sovet mere end to uger hjemmefra.
Det var virkelig... Ih! Jeg græder.
Nu græder jeg.
Ja.
Første nat i kollegiet
var de alle i samme rum.
Alle sov.
Hun havde en guitar med fra Australien, og jeg sagde:
-"Spil noget for os." -Det var os fire. Jeg ved ikke hvorfor,
men det var os fire. Vi spillede til om morgenen.
Vi sang alle fire. Nogen sang i harmoni.
Jisoo harmoniserede.
Det var så sjovt. Er det ikke utroligt?
Mine øjne.
Det er virkelig smukt.
Kom og stå her.
En, to…
-Fedt. -Jeg vil gerne se.
Efter min undervisning i koreansk på femte sal,
tog jeg elevatoren ned til kælderen.
Og der var en pige…
...med kort hår, bundet bagom.
Det var lidt akavet.
-Jeg var nervøs. -Det var du helt sikkert.
Jeg sagde: “Åh!
En ny pige?"
Jeg var...
-…så bange for… konkurrence. -Ja.
Det er en kamp.
Alt var en konkurrence dengang.
Hun så mig som en konkurrent, og jeg var virkelig bange.
Alle er så gode.
Vi var på samme alder...
...og vi havde samme smag.
Da vi begge kom fra et andet land, holdt vi sammen, når det var svært.
Vi var som pot og pande.
Vi var ægte tvillinger.
Vi har så mange dage, hvor vi går ud, og vi har det samme på.
Og i vores fridage var vi altid sammen.
Hun begyndte at få en australsk accent.
-Den er der stadig indimellem. -Nej.
-Jo. -Nej.
Hvad skal jeg sige...
Jeg anede ikke, jeg skulle bo i Korea.
Og så som 16-årig tænker jeg:
-"Nu er Korea mit hjem." -Var det svært for dig?
Selvfølgelig.
Selvom du har mig?
Dig? Du er ingen hjælp.
Jeg laver sjov.
Ja.
Jeg voksede op med en søster.
Tænk ikke at have en søster. Men Lisa var der.
Når jeg havde det svært, så jeg, at Rosé havde det ligesådan.
Jeg var ked af det, men så dig og tænkte: "Okay."
Jeg tror, at det, der gør K-pop til K- pop, er vores tid som praktikanter.
TRÆNEDE 6 ÅR - TRÆNEDE 5 ÅR TRÆNEDE 4 ÅR - TRÆNEDE 5 ÅR
Vi bor alle sammen, som en kostskole,
en træningsversion.
Jeg tror, vi var ni piger.
De ville skabe en stor gruppe,
så der var mange piger.
De har brug for, at du lever op til deres standard i alle emner.
For mig var der virkelig mange lektioner i starten.
Jeg tog tre-fire dansetimer om dagen og øvede.
Jeg havde sangtimer med to til tre undervisere.
Det var en hård tid.
Vi fik en fridag hver anden uge,
og så øvede vi i 13 dage mere.
Så 14 timer om dagen, kun med træning.
Gentagelsen,
den er ikke nem.
Men i så ung en alder kan de lære alle de teknikker og redskaber,
de skal bruge i de næste ti år.
Der er en grundlæggende rutine, man skal lære i dans.
Jennie sagde: "Det første, du skal lære, er det, jeg viser dig de første trin."
Hun sagde: "Sådan her." Jeg sagde: "Jeg ved ikke hvordan."
Jeg husker stadig den første dag, du havde en dansetime.
Jeg havde aldrig danset før.
Det var sødt.
Beder du en 16-årig om at danse for første gang,
er det så sjovt. Jeg lignede en...
Og bagefter blev jeg så vred på mig selv.
Jeg tænkte: "Jeg bliver ligesom Lisa."
For Lisa var danseren. Hun var som... Hun var øverst.
I slutningen af hver måned kom vores chef og alle producerne,
og så fremviste vi en solosang, en gruppesang og en gruppekoreografi.
Til det skulle vi selv planlægge alt,
men vi havde hver vores rolle.
Hvis nogen stod for vokal, fik de den rolle,
men jeg tog altid rollen som danser.
Så jeg designede altid koreografien.
Hver måned! Bogstaveligt talt hver måned…
...i fem år.
Efter en månedlig gennemgang fik du en karakter.
Nogen fik 12, andre fik 10 og nogen fik 7.
Jeg husker, at jeg skulle sige farvel til en god ven hver måned,
fordi de blev fjernet efter testen.
Der var så mange regler, så mange ting: "Det kan de ikke lide. Heller ikke det."
Jeg gjorde alt forkert.
Når jeg ansigt til ansigt får at vide, at jeg ikke er god,
og at holde mig fattet, når jeg får det at vide...
...det er virkelig hårdt.
Der var ikke en glad stemning.
Vi må hverken drikke, ryge eller få en tatovering.
Jeg tog sjældent hjem,
og jeg skulle træne i weekenden.
Så mine forældre var urolige og bekymrede.
Men de er ikke rigtig
de mest følsomme mennesker,
og de vidste, at det var noget, jeg måtte gøre,
så de sagde, jeg skulle fortsætte og få det klaret.
Jeg ringede til min mor...
...og jeg ringede altid og sagde til hende: "Det er så svært, mor."
"Kom hjem." "Nej."
Min far sendte mig, og han sagde: "Kom hjem, Rosé."
Han sagde: "Vi vil have dig hjem."
Jeg hadede det. Når de sagde: "Kom hjem."
Det ville jeg ikke høre.
Jeg begyndte lidt senere end de andre,
så jeg kunne skabe minder med venner og gå i skole.
Det er jeg glad for nu.
Jeg fortryder ikke min tid som praktikant, hvor jeg lærte at danse og synge.
Men en ting, jeg ville ønske, er, at jeg havde boet hjemme,
indtil jeg var 18, 19.
Mange skaber en masse minder, f.eks. når man er gymnasieelev.
Det havde jeg aldrig.
Det sværeste var at vente.
Jeg troede ikke, jeg ville klare det. Jeg gav næsten op.
Det var dag efter dag med en masse piger
og uden pejlemærker.
Jeg spurgte mig selv:
“Vil du give op, fordi det er hårdt?"
Jeg vidste, jeg kunne.
Jo hårdere de var ved mig, jo mere tænkte jeg: "Jeg klarer det.
Jeg vil vise dem, at jeg er det værd."
Efter alt det her går jeg ikke bare uden en kamp.
Det ville være pinligt. Tænkte jeg.
Jeg måtte kæmpe videre. Give alt, hvad jeg havde.
“Uanset hvor lang tid træningen tager.
Kom an! Det er lige meget nu!"
Direktøren satte os ind i forskellige grupper hver anden måned
for lige at se.
Og på et tidspunkt valgte han os fire ud.
Vi blev evalueret sammen,
og vi fire lavede skærm-tests
og indspillede demoer sammen.
Det var naturligt.
Vi havde bare god kemi.
Vi havde det så godt sammen.
For normalt er det: "Åh, jeg vil synge mere."
Eller: "Jeg vil være i midten."
Sådan nogle småskænderier er der altid i grupperne.
Men når det var os fire, var det klart, hvad vi skulle.
Og det gjorde det muligt for os at være i en gruppe.
Det er ikke nemt at være fire piger i én gruppe.
Når man arbejdede i en gruppe,
så jeg, at alle har deres plads og rolle,
og at alle får en mulighed for at stråle.
Sådan opstår synergi.
Den erkendelse ændrede mit syn. Når alle er der, hvor de skal være,
kan der ske store ting.
Da jeg kom ind i billedet, var der syv, otte, ni piger.
Så begyndte vi at optage nogle sange,
og lydmæssigt, hvad der lød bedst.
De fire piger lige nu, kombinationen.
Selvfølgelig kigger man på deres individualitet,
deres karakter.
De fire havde det bare godt.
Teddy var ligesom en direktør.
Hvis nogen lavede noget med Teddy eller mødtes med Teddy,
blev det betragtet som noget stort.
Jeg vidste ikke meget om ham.
Jeg vidste, han var medlem af 1TYM.
Det var en anden tid,
og jeg ville bare blive til en, jeg havde brug for, da jeg var ung.
Jeg havde ikke nogen, der kunne kigge udefra og ind,
som kunne guide.
-Første gang vi mødtes var... -Som praktikant.
Jeg var så nervøs. Jeg kunne ikke snakke med ham.
At møde dig var lidt... sidste del af debutten.
Du var hovedkampen. Den sidste boss! Møder vi dig, kan vi debutere!
Oppa, kan du huske... da vi optog den fløjtelyd 1000 gange?
Det glemmer jeg aldrig.
Aldrig nogensinde.
"WHISTLE" blev næsten ikke vores debutsang, men...
Mange så det som risikabelt.
Men vi sagde: "Det skal lykkes."
Den har en underlig country-vibe, og den er meget simpel.
For mange lød det for tomt.
De fleste var imod det. Vi gjorde det bare, lige meget.
Kan du se billedet der?
Det er vores allerførste fotosession som BLACKPINK.
Ja.
Det er oppas yndlingsbillede.
Da jeg så, hvordan billedet blev, tænkte jeg: "Åh, det her bliver sjovt."
YG forventes at præsentere deres første pigegruppe
i syv år siden 2NE1 debuterede.
Denne nye gruppe forberedes
under ledelse af produceren Teddy.
Dens medlemmer og debutsange er indhyllet i hemmelighed.
Jeg ryster!
Virkelig meget!
"Mange… forskellige farver…”
Hvordan er det nu?
Jeg ville bare have folk til at se potentialet i os.
Det behøvede ikke være: "Wow! Denne gruppe kom ud,
og de er så perfekte på alle måder."
Jeg ville have folk til at være nysgerrige.
Hej allesammen,
jeg er BLACKPINKS Rosé.
Hej allesammen, jeg er BLACKPINKS Jennie.
Hej allesammen,
jeg er BLACKPINKS Jisoo.
Hej allesammen, jeg er BLACKPINKS Lisa.
Efter at have trænet med de andre så længe,
og endelig at kunne debutere på scenen, jeg er nervøs og spændt.
I fremtiden vil vi arbejde hårdt for at vise alle BLACKPINKS unikke farver.
Vær søde at elske os!
Tak!
Så snart vi debuterede...
Der skete det, jeg forventede.
Kom så.
-Hej. -Hej.
Jeg kan ikke vente. Kan du se, hvem de næste er?
To sange debuterede i sidste uge, og er måske nr. 1.
Skal vi se BLACKPINKS forestilling, de hotteste nybegyndere?
-Musik... -...start!
YGs nye pigegruppe, BLACKPINK,
er blevet nummer et kun 14 dage efter deres debut,
hvilket er det hurtigste en pigegruppe har nået nummer et.
Jeg kan huske, at vi debuterede
og vandt priser.
Wow!
Og følelsen af: “Wow! Vi gjorde det.”
“WHISTLE” blev ved med at ryge op, og da den blev nummer et…
...var vi så glade og spændte.
BLACKPINK NÅR TIL TOPS BLACKPINKS STORE DEBUT
NY K-POP PIGEGRUPPE NÅR NR. 1 OG 2
Jeg var mest overrasket over,
at "WHISTLE" blev nr. et på hitlisterne.
Der var jeg mest spændt.
Og jeg husker, vi...
…var i et træningslokale, da vi hørte, vi var nr. 2.
Og jeg tjekkede konstant, men vi skulle øve.
Hver time.
Så kom nogen ind og sagde: "Sådan!" Jeg kan huske, vi hoppede.
Jeg fik det vist fortalt af mine venner.
"Jeg er udenfor, og de spiller din sang!" Det var mærkeligt dengang.
Jeg sagde: "Hvor er det sejt! Optag en video! Send mig den!”
Lisa! Jeg elsker dig!
Jeg kan lide deres stil.
Lyden er ny fra andre K-pop grupper.
Da de har udenlandske medlemmer.
Og det viser, hvordan alle kan nå deres drømme.
-De ejer scenen, når de er på den. -Deres dans er så stærk.
Når deres musik spilles, begynder man straks at danse.
Jeg har ikke set bedre venner i en K-pop gruppe.
Man kan se, at de elsker det, de gør, og de er født til det.
Jeg følte, at det er en pigegruppe, jeg kan relatere til.
De er seje, du ved.
De er de sejeste kvinder.
Da jeg var praktikant, vidste ingen noget om mig.
Men efter jeg debuterede som BLACKPINK,
fulgte alle efter mig, uanset hvor jeg tog hen.
Jeg vidste ikke, vi ville blive så berømte.
Hvor meget sov du i går?
Tre timer.
-Tre timer? -Jep.
-Klar foran. -Kom ud allesammen.
Som praktikant var jeg desperat. Jeg ville det så meget.
Men efter debuten begynder man at få en masse ansvar.
Kig ind i kameraet allesammen.
Så kom presset efter vores næste ting. “Hvad nu? Hvad gør vi?
Lad os finde på noget nyt.” Jeg følte, vi blev jaget.
Værsgo!
Vinderen er BLACKPINK.
Tak! Jeg elsker jer alle!
Det er en stor dag for BLACKPINK,
da 'Ddu-Du Ddu-Du' er blevet den mest sete koreanske musikvideo på 24 timer.
Tre videoer med over 400 millioner visninger.
En milliard visninger på YouTube.
Når tingene går hurtigere,
bliver det også overvældende på et tidspunkt.
Ja.
Jeg husker stadig første gang…
Jeg tog til Thailand efter debuten.
Thaipiger og drenge ser mig som en thai, der er nået langt.
De sagde: "Jeg vil være som Lisa."
Lisa!
VELKOMMEN DU ER SAVNET
Men på det tidspunkt var jeg ikke sikker på,
jeg var god nok til at være deres rollemodel.
Jeg var sanger, men... Hvilken slags sanger ville jeg være?
Jeg mistede målet af syne. Jeg prøvede at finde mig selv.
Kunne jeg virkelig blive deres rollemodel? Hvad skal jeg gøre for ikke at svigte dem?
Den slags tanker fløj igennem hovedet på mig.
BLACKPINK KOLLEGIE
-Vi mangler sukker. -Vi mangler sukker.
-En ske. -En ske.
-Det her kan du lide. Det er anderledes. -Tanghulu har sødheden fra frugterne.
Mængden er forkert, da det er lidt tid siden.
Der var for meget sukker.
Det ser stadig lækkert ud.
Det er faktisk en traditionel kinesisk snack,
men det er svært at finde her i Korea.
Engang startede vi næsten en brand.
-Vi lavede for meget. -Ja, det brændte næsten.
Kollegiet forsvandt næsten...
Det er en måde at lære Jisoo engelsk på. Hun er blevet bedre det sidste halve år.
Hun forstår alt, jeg siger, så nogle gange taler jeg engelsk.
Hvordan er det?
-Er det godt? Jeg vil smage. -Det er varmt.
Det er lidt brændt.
Ikke dårligt.
Nej, men ikke godt.
-Ja. Lad os være ærlige. Det kiksede. -Ja.
Nej. Vi tilføjede ikke vand.
-Hvad snakker du om? -Der skal ikke vand i.
Unnie! Der skal vand i.
Skal der vand i? Nej, der skal ikke.
Hvad gør jeg med dig? Se. Intet fungerer uden mig.
I Korea er noget af det første, du spørger om, udover navn, alder.
Og så snart de siger, de er ældre end dig: "Åh, du er unnie."
Man kalder en storesøster for unnie.
Det er ligesom...
-Det har andre lande ikke. -Vi siger ikke hinandens navne.
Det er normalt unnie, hvis de er ældre, og oppa hvis det er en fyr.
Det tager tid at vænne sig til, men når man får fat i det,
er det bedre end at sige deres navn.
Hun er ikke Jisoo. Hun er unnie.
På en måde en familie.
Da jeg kom første gang for at træne som sanger,
havde jeg aldrig prøvet at synge eller danse før.
Jeg var fortabt, men du lærte mig meget.
For to af os var det... Konkurrencen var hård dengang.
Der var omkring 20 til 30 praktikanter.
Fordi vi er de ældste i gruppen,
kommer de andre til os med problemer.
Jeg kendte til deres problemer. De ville spørge: "Hvad gør vi, unnie?"
Og jeg sagde, de skulle sige deres mening, men det er svært,
så jeg ender med at tage mig af det.
Der er ingen tvivl om, at jeg føler et ansvar.
Jeg tager mig af de andre, så godt jeg kan.
Det er faktisk okay. Det kunne jeg spise.
En halv succes.
Okay. Det er bare Rosé og takten.
-Du godeste. -Ingen ord, ingen melodi.
Så er det nu.
Du ved, når folk siger, de er bange for højder eller vand?
Jeg har altid været så bange for at komme i studiet eller at skrive noget.
Jeg tænkte altid, at en dag skulle jeg begynde. Det er jeg nødt til.
-Jeg beholder den. -Okay.
-Vi prøver igen. -Okay.
Skal jeg ændre rytmen? Jeg gør det samme.
-Er du utilpas med at synge den? -Om jeg er utilpas?
Lidt. Måske prøver jeg at synge den en gang til.
Jeg har set Joe et par gange, og hans musik er fantastisk.
Jeg sagde til Teddy: "Hvad med at han hjælper mig?"
Her er, hvad vi har arbejdet på. Dette er Rosés første indspillede sang.
Vi gemte endda filen i en hemmelig mappe,
for jeg sagde, at ingen måtte høre den. Sådan: "Gem den fra alle."
Når det kommer til at skrive sange, har Rosé bestemte historier i tankerne.
Og hun er genert over at dele historien. Det er bare meget personligt for hende.
Ligesom hendes dagbog.
Du godeste!
Der lød du nervøs.
Ja: "Jeg ved ikke, hvad jeg laver."
Jeg tænkte, det ville være sjovt at skrive...
Efter klokken to, tre, når jeg ringer
Og du ser mit opkald
Noget i den stil.
-Det er fint. -Jeg vil gemme mig lige nu.
-Nej. -Jeg tror ikke, jeg kan.
Teddy sagde det i går.
Han sagde: "Du skal lære at være mere sårbar i studiet."
Det er noget, jeg ikke kan så let, men jeg skulle til at sige...
-Altså, det tager tid. -Ja.
Jeg har meget respekt for musik.
Så jeg vil ikke være en pige, som synger
og bare fortæller, at hun skriver musik. Det er det sidste, jeg vil være.
-Jeg mangler sådan et. -Ja.
Du godeste.
Jeg føler mig mere skræmt, når jeg er alene.
Når jeg er alene på værelset,
og tænker: "Skal jeg skrive noget?" Der er jeg meget mere skræmt.
For det er mig. Er mine holdninger rigtige,
det skræmmer mig. Jeg skræmmer mig selv mest.
Okay, lad os optage. Hvad er tempoet?
Jeg fandt de her akkorder måske... for en måned siden.
Jeg tænkte... det er godt. "Det er fedt."
Og siden har jeg spillet den.
Jeg ville bare have dig ind, så du kan synge over.
Okay.
-Tror du, jeg kan? Jeg har aldrig prøvet. -Det tror jeg. Lad os gøre forsøget.
Det er rart med mennesker i rummet,
der er der for at acceptere, hvad der er,
og gøre det til noget.
Joe siger altid: "Her er helle. Alt er hemmeligt herinde.
Du kan gøre dig selv til grin, og vi siger det ikke."
Det føles som om, jeg udtrykker mig selv.
Jeg har altid sunget andre kunstneres sange.
Det er mere som at låne deres følelser og gøre dem til mine.
Men her taler jeg kun ud fra mit eget synspunkt.
Jeg er nærmest som en baby, der prøver at tale i musikken,
som prøver at synge for første gang.
-Jeg tabte den igen. -Vi har den.
Lisa,
skal jeg tage den på tilbage?
Kuma!
BLACKPINK hættetrøje.
-Det synes jeg. -Ikke?
-Du bed mig lige. Coco bed mig. -Coco sagde, "Jeg er ligeglad."
Jeg har så meget tøj, men der er ikke plads nok,
så jeg har det på balkonen.
Skal vi ikke pakke til begivenheden i Japan?
Du skal have sådan noget. Der er koldt.
-Tag også et tørklæde. -Jeg har ikke et tørklæde!
-Giv mig et. -Du er sjov.
-Giv mig et. -Det kan jeg ikke.
Det er ikke et tørklæde.
Det er så trættende, når vi arbejder.
Men når ikke vi arbejder, bliver jeg stresset over det.
Det er vist det. Det er et dilemma.
Når vi arbejder, vil jeg hvile mig.
Men når vi ikke arbejder, tænker jeg: "Hvad laver jeg?"
-Der er mange op- og nedture. -Vi kan ikke gøre noget ved det.
Det er meget tilfældigt, og der er ingen regelmæssighed.
Men man ved aldrig, hvor længe det varer.
Så det er umuligt at vurdere, det er det sværeste.
I år har vi været afsted.
-Vi har pakket og pakket ud igen. -Det er som en sang.
I det mindste er vi forberedte nok, lige nu, til at planlægge afslapning.
For sidste år brugte vi tid som...
Og så ramte turnéen os,
-og vi tænkte: "Åh gud." Ja. -Åh gud!
ET ÅR TIDLIGERE 2019 VERDENSTURNÉ PRØVE
Jeg tror, vi var sammen i tre år, før vi tog på verdensturné.
Den var lang, omkring ni måneder.
Vi startede verdensturnéen i Asien,
men Coachella markerede starten på vores tur i Nordamerika.
Da de sagde, vi skulle udenfor Asien, var det som en drøm.
Og blæse dem kys her og sådan,
fordi du kommer ud under omkvædet, før du kysser.
-Åh, næste omkvæd? -Kom ud under omkvædet, før du kysser.
-Skal jeg komme ud før omkvædet? -Kom langsomt ud.
Det blev kedeligt, når I var der længe.
En meget mere forskelligartet gruppe af fans
glæder sig til at se os.
Vi ville give dem det bedst mulige show.
Om det er "Playing with Fire" eller "Boombayah"...
I giver den ikke nok gas på dansen.
-Danser vi ikke? -Ikke vildt nok.
Publikum skal fortrylles af jeres energi på nært hold.
Jeg ved, at I godt kender dansen, men giv lidt mere.
Du skal have styr på tonerne, Jisoo.
Rytmen gik galt, ikke? For hurtigt?
Jeg øvede første gang med musik i dag.
Tonerne er lidt ustabile lige i starten. Det skulle vi ikke have sagt på kamera.
**** ****
Det sender de aldrig.
Medierne siger, at K-pop-dronningerne er landet.
Velkommen til Thailand, BLACKPINK. Ja!
Pigegruppen BLACKPINK rammer deres første stop på verdensturnéen, Thailand.
Det er specielt at spille en koncert i Lisas hjemby.
Det er den første koncert, hvor det er muligt for BLACKPINK
at møde vores thailandske fans.
Vi gør vores bedste og skuffer ikke fansene.
BLACKPINK!
Jeg vil give en indsats, som jeg kan se på og være tilfreds med.
Jeg vil forlade scenen efter en optræden, hvor jeg er tilfreds.
Så når jeg kommer derud, tænker jeg: "Lav nu ikke fejl.
Det skal lykkes."
Da det var vores første verdensturné, var det fantastisk, at se alle de fans
fylde de store arenaer, hvilket vi ikke forventede.
Første gang jeg rejste rundt, var alt nyt for mig.
Det var fedt at møde fans rundt om i hele verden.
Når det så starter, cirka i 30 dage,
og man vil give dem det bedste show hver dag, det er presset.
HONGKONG
Efter så mange flyrejser og så mange forskellige miljøer,
så giver vores kroppe bare op.
-Den føles forstuvet. -Er det værre på denne side?
Når jeg er hjemme, træner jeg og plejer min krop,
jeg er som en bedstemor. Altid syg.
Jeg skal passe på mig selv.
Jeg mister nemmere vejret end andre,
og jeg kan ikke hoppe lige så meget som andre.
Først vidste jeg ikke, hvad jeg var på vej imod.
Kom så.
Jeg troede, det hele ville være spændende og sjovt.
Jeg spiser den uden ketchup.
Midt i det følte jeg ikke, jeg havde noget privatliv.
Som om der var et stort hul i mit liv.
Jeg lever for morgendagens show.
Jeg elsker at være på scenen, for der er jeg mest levende.
Men når vi kom tilbage til hotellet, følte jeg mig så tom.
Jeg er sulten, så jeg bestilte noget enkelt.
Pocherede æg.
Og der indså jeg, at jeg havde hjemve.
Lækkert.
Ja! Kom så.
Lisa er den mest stabile.
Hun bringer positiv energi ind i gruppen.
Hvis nogen er træt en dag…
...får hun personen til at grine.
Hun giver os energi.
Men nogle gange følte jeg... Jeg tror, jeg overreagerer meget.
Eller jeg prøver at bringe for meget positivitet,
når humøret er dårligt.
-Men det hjælper. -Virkelig?
-Ja. -Okay.
Jeg fortsætter.
-Fortsæt. -Ja, fortsæt, Lisa.
Hvordan vi holder sammen er ved at tage os af os selv individuelt,
og så mødes vi, når vi er sunde og glade, så det hele fungerer.
Nogle gange, når jeg ser ud, som om jeg er træt og vred,
er det mit glade ansigt.
Vi er alle mennesker, og vi er damer, så vi har vores øjeblikke.
Men når man har den gode, positive energi, hjælper det.
Hvad så, Los Angeles? Vi er BLACKPINK på 97.1 AMP Radio.
I er den første kvindelige koreanske gruppe, der optræder på Coachella.
-Du godeste! -Hvad?
K-pop-pigebandet, ved navn BLACKPINK, er i Amerika i denne weekend.
Da det er så stor en festival,
troede jeg ikke på det, da jeg fik det at vide.
Skal vi til Coachella? BLACKPINK? Er du sikker?
Er det virkeligt?
Se derovre!
Jeg er så spændt.
Hvor er det sejt!
Det var virkelig nervepirrende.
Vi er en gruppe fra Sydkorea, som repræsenterer vores land.
Vi var så klar til at fortælle verden, at vi har ventet på det her.
Da vi ikke har meget tid…
…springer vi "Stay" over,
og vi går fra "WHISTLE" til "Kiss and Make Up."
Jeg var så nervøs, for jeg vidste ikke, hvordan de amerikanske fans ville reagere.
Normalt er en BLACKPINK turné fyldt med fans, som kommer for at se os,
men folk som kommer til Coachella elsker bare musik generelt.
Jeg var personligt bange for, at mange ikke ville komme til vores show.
Jeg troede maks, der ville komme 100 eller 200 mennesker.
Jeg håbede bare, at nogen ville se os.
Jeg var så dårlig.
Jeg har aldrig haft det dårligere.
Min ryg gjorde ondt. Det gjorde ondt at bevæge sig.
-Vi var bekymrede. -Vi var meget bekymrede.
-Hej. -Knæk og bræk.
-Coachella følger... -Kom så.
Da jeg kom ind på scenen,
indså jeg ikke, at der var så mange mennesker.
-Hvorfor er der så mange? -Det ved jeg ikke.
Der er så mange mennesker.
-Vi kan godt. -Vi kan godt. Det er fint.
En, to, tre! Kom så!
Jennie og Rosé, den vej.
Vand!
Øjendråber, en eller anden!
Slap af.
Vi begynder nu!
Jeg var så nervøs, da jeg trådte op på scenen
og så folkemængden råbe og heppe.
Jeg fik følelsen: "Det er nu!"
Jeg tror, at Coachella var det øjeblik, hvor jeg følte,
at der er folk, der forstår, det ikke bare er K-pop musik.
De ser os lave noget nyt, og det kan jeg godt lide.
Alle racer og alle mulige mennesker var samlet.
Så det hjalp med at fremhæve…
…at det her er BLACKPINK.
Jeg er glad for at være i en æra,
hvor folk er åbne for ny kultur, ny musik. Hvem havde forestillet sig, ved Coachella,
at tusindvis af folk ville synge "Playing with Fire" på koreansk! Hvad?
Publikums størrelse er lige meget.
Den rigtige atmosfære er det vigtige.
Alle har den samme stemning.
Det var et øjeblik, hvor jeg var virkelig tilfreds med vores arbejde.
Som om at alle træningsårene var det værd.
Jeg følte, at... jeg havde valgt det rigtige.
Det var det, jeg ville med mit liv.
Vi havde det vildt sjovt.
Jeg vil huske i dag resten af mit liv.
Vi elsker jer!
Tusind tak.
Godnat.
Der er kommet mange nyheder fra Coachella,
men en gruppe, som alle taler om, er BLACKPINK.
Hvis ikke du kendte dem før, gør du det helt sikkert nu.
Efter Coachella fandt jeg ud af,
hvordan man har det sjovt på scenen.
Hav ikke fokus på dig selv, men nyd stemningen, der raser omkring dig.
Hav det sjovt. Mor dig.
Det er lige meget, om vi bliver gamle og bliver erstattet af en ny generation.
Så længe der stadig er nogen, der husker os.
For de vil stadig huske, hvordan vi strålede.
SKAL VI GIFTES LISA
VELKOMMEN HJEM ROSÉ
Okay, alle skal stå op!
Vi har alle drømme og en sult efter at opfylde dem.
Når du går op i det, du gør,
så sker der ting.
Vi elsker jer, Bangkok!
Tusind tak!
Tak.
Desværre, virkelig trist...
...som vi sagde før, er dette vores sidste koncert på turnéen.
Og jeg føler, at vi alle fire har været så gode,
og jeg er meget stolt af os, hver og en,
for vi har været meget igennem.
Jeg ved, at I kun ser de ting, der sker på scenen,
men vi har været meget andet igennem, og jeg er meget stolt.
Under showet kigger vi altid ud og taler til publikum.
Så talte jeg og kiggede på de andre,
og jeg... begyndte at græde.
Fordi det føltes som første gang, man talte til alle.
Det er så hårdt, at alle skal blive væk hjemmefra...
Glædestårer.
-Glædestårer. -Glædestårer. Det er okay.
Og hver gang vi er i Thailand, bliver jeg følelsesladet.
Jeg ved ikke hvorfor.
-Nu græder jeg. Det vil jeg ikke. -Alle græder.
-Alle, græd. -Alle, græd.
Det er som et tog. Mig og Jennie unnie. Og hvis hun græder, græder Lisa, og så…
Jeg græder ikke.
Jeg græder ikke. Jeg græder sidst.
-Tusind tak fordi I kom. Farvel! -Farvel!
Pas på. Vær forsigtige.
-Tak. -Farvel.
Farvel!
En fan?
Jeg er meget stolt af det, vi har skabt som BLACKPINK.
Vi blev til noget, vi ikke engang vidste, var muligt.
Og ligesom fansene er overraskede over resultatet,
så er vi det også.
Så det føles som en rejse, hvor de er med os.
Farvel!
Så når nogen spørger mig: "Er du presset?"
Siger jeg: "Nej", for jeg føler, vi gør det godt,
og vi har mere at vise jer. Det er kun starten.
-Kød! -Pas på den varme tallerken.
-Det ser fantastisk ud! -Må jeg smage?
Tak.
-Kender du os? -Ja.
-Har I ikke været her før? -Jo, det passer.
-Da vi var praktikanter. -Ja, I spiste her.
-Det husker jeg. -Jeg har været her siden begyndelsen.
Jeg kunne ikke passe på jer.
-Virkelig? Derfor er du sød nu? -Ja. Jeg håber, I nyder maden.
-Tak. -Tak.
Halsey kontaktede mig pludselig.
Var hun i Paris?
Hun sagde: "Er du i Paris?" "Er du her også?"
Det var første gang, vi sås. Føltes som femte.
Hun sagde det samme: "Er det første gang?"
Jeg sagde: "Ja." Hun er som os. Hun taler bare som os.
-Er hun fra Amerika, eller... -Ja, LA tror jeg.
LA! Kom så, LA!
-Jeg vil bo i Paris. -Også mig! I et år.
-Vi bliver i Paris i et år. -Du er allerede pariser.
Efter et år vil jeg gerne til Amerika.
Jeg vil bo i Paris, men jeg vil også bo i Amerika og England.
20 år?
Jeg tror, at Lisa ville rejse Jorden rundt.
-43? -Jeg bliver 40?
-Hvad, bliver vi 40? -Jeg bliver 42.
Jeg tror, vi alle... Tror I, vi er gift til den tid?
-Det tror jeg måske. -Selvfølgelig! Det er 43. Helt ærligt!
-Jeg ved ikke med babyer, men... -Jeg tror, vi er gift.
Vi ville have børn, 42, 44.
Har vi børn?
Ellers kunne vi også blive gift senere i livet.
Bliver vi nygifte?
Ingen nyfødte!
Skal vi ikke gøre comeback?
I den alder?
Så ødelægger du ryggen!
Jeg tror ikke, vi kan danse.
Vi må stå op.
Tekster af: Mads Jensen