Downloaded from YTS.MX
‫- סרט תיעודי מקורי של NETFLIX -‬
Official YIFY movies site: YTS.MX
‫- בקרוב! -‬
‫זוהי הופעת הבכורה של להקת הבנות החדשה ‬ ‫של הלייבל YG מזה שבע שנים.‬
‫הכירו את בלאקפינק!‬
‫- שלוש שנים לאחר מכן -‬
‫קבלו במחיאות כפיים את בלאקפינק!‬
‫שלום, אנחנו בלאקפינק.‬
‫האורחות הבאות שלנו הן להקת הבנות הקוריאנית‬ ‫המצליחה ביותר בכל הזמנים.‬
‫להקת הקיי-פופ הסופר פופולרית...‬
‫סנסציות הקיי-פופ, בלאקפינק!‬
‫בלאקפינק היא להקת הבנות בז'אנר הקיי-פופ,‬ ‫המצליחה ביותר במצעדים בכל הזמנים.‬
‫הן גם עשו היסטוריה כשהן נעשו‬
‫ללהקת הבנות הראשונה בז'אנר הקיי-פופ,‬ ‫שהופיעה בקואצ'לה.‬
‫בהופעה חיה ראשונה בטלוויזיה האמריקאית,‬
‫הנה בלאקפינק!‬
‫בלאקפינק!‬ ‫-בלאקפינק!‬
‫מזל טוב, בלאקפינק.‬
‫ברכותיי, בלאקפינק!‬
‫- BLACKPINK: מאירות את השמיים -‬
‫- סטאר קריוקי -‬
‫- סיאול -‬
‫- תחילת 2020 -‬
‫אני כל כך רעבה.‬
‫באמת?‬ ‫-כן.‬
‫אכלתי משהו היום?‬ ‫-לא.‬
‫יש קינוח. זה כמו קרואסון עם אינג'אולמי.‬
‫אתן לא אוהבות אינג'אולמי?‬
‫זה ממש טעים.‬
‫אומרת הבחורה התאילנדית במכונית.‬
‫בכל פעם שעומד לצאת אלבום חדש,‬ ‫אנחנו ממש מתרגשות. ‬
‫"יש. סוף-סוף, עוד אלבום", מבינים?‬
‫אני חושבת שאנחנו באמצע הדרך להוצאתו, אולי?‬
‫אנחנו תמיד באמצע הדרך. יש לנו את השירים...‬
‫זהו. אנחנו רק צריכות להקליט אותם.‬
‫לראות כל כך הרבה אנשים ‬ ‫שאוהבים את המוזיקה שלנו‬
‫זה מדרבן אותנו לנסות משהו חדש ושונה.‬
‫הגיע הזמן שנעשה מוזיקה.‬ ‫-כן.‬
‫יש לנו כל כך הרבה מה להראות לאנשים.‬
‫אני לא חושבת שעשינו משהו ממש נשי עדיין.‬
‫התאמנו והתנסינו בכל כך הרבה דברים שונים‬
‫במהלך ימי החניכה שלנו,‬
‫אז זה רק עניין של כמה מזה ‬ ‫נוכל להראות בסופו של דבר‬
‫בתור בלאקפינק.‬
‫בשבילי, כשאני אומרת "נשי", ‬ ‫אני רוצה לעשות דברים יותר כמו...‬
‫כאילו, הלו...‬
‫כאילו, מה?‬
‫- הלייבל השחור -‬
‫למה הדיליי הזה כל כך חזק עכשיו?‬ ‫אתה יכול להוריד אותו קצת?‬
‫תריץ קצת קדימה.‬
‫אני המפיק וכותב השירים שלהן.‬
‫כתבתי והפקתי כל שיר שיצא עד כה.‬
‫עברו כבר ארבע שנים בערך.‬
‫הגישה הראשונית שלנו הייתה יותר...‬
‫סינגל, להיט, סינגל, להיט.‬
‫עכשיו אנחנו מרגישים שאנחנו צריכים ‬ ‫לספר יותר מהסיפור האישי שלנו.‬
‫ואני יודע שהמעריצים כועסים.‬ ‫כאילו, "אנחנו רוצים עוד ועוד".‬
‫יש לנו כאן הרבה, אבל...‬
‫אנחנו מאוד בררנים ביחס למה שאנחנו מוציאים.‬
‫שלום!‬
‫אופא, יש לך מעיל עור רציני שם, מה?‬
‫אדיר!‬
‫תפסיקו להתנהג כאילו דפקתי הופעה היום, טוב?‬
‫אני תמיד מתלבש ככה.‬
‫הייתי צריכה לנמנם היום.‬
‫אפליק לך על פרק כף היד. את עייפה?‬
‫יותר טוב, נכון?‬
‫אז יש לי את...‬
‫ליידי גאגא מציגה את בלאקפינק שעומד לצאת.‬
‫עבדנו קשה לפני השנה החדשה בשביל זה.‬
‫הן ענקיות, והן כל כך מצליחות.‬
‫אני לא חושב שמישהו מאיתנו ציפה לזה.‬
‫לפעמים זה מכה בי. כאילו, אלוהים.‬
‫איך נוכל להצדיק את ההצלחה הזאת?‬
‫"סוכרייה חמוצה."‬
‫זה ממכר.‬
‫כדאי שנקליט מחדש‬ ‫חלקים מסוימים ב"משוגעת עליך"?‬
‫לכל להקה יש רקע תרבותי שונה‬ ‫שהופך אותה למי שהיא.‬
‫אבל השילוב התרבותי הוא מה ‬ ‫שהופך את בלאקפינק לייחודי ובולט.‬
‫מי יכולה לבצע בהצלחה את החלק שלה בשיר?‬
‫רוזה, רוצה להיות ראשונה להקליט את הפתיח?‬
‫רוזה, בחורה קוריאנית שגדלה באוסטרליה.‬
‫היא נשארת באולפן עד שש בבוקר.‬
‫לפעמים אני שואל, "את עדיין כאן?"‬
‫נתת ביצוע מעולה.‬
‫ג'יסו, בחורה קוריאנית לגמרי שגדלה בקוריאה.‬
‫היא ה"אונני" של הלהקה. היא הכי מבוגרת.‬
‫יש לה פרצוף פוקר מקצועי.‬
‫אני מכיר את ג'יסו כבר שש שנים.‬
‫ראיתי אותה בוכה...‬
‫פעם אחת.‬
‫היא ממש חכמה.‬
‫רבים חושבים שזאת חכמה שנרכשה מקריאת ספרים,‬
‫אבל, לדעתי, זאת חכמת רחוב.‬
‫זה הפחיד אותי.‬
‫ליסה, מתאילנד.‬
‫היא תמיד מגניבה, רגועה, ‬ ‫"יהיה בסדר, הכול מעולה", חיוך.‬
‫אבל ברגעים מסוימים,‬
‫כשהמוזיקה מתחילה, ברגע האמת,‬
‫יש לה אינסטינקט רצחני של מוציא להורג.‬
‫ג'ני, נולדה בקוריאה, אבל עברה לניו זילנד.‬
‫היא מאוד ברורה.‬
‫הדעות שלה, הרגשות שלה.‬
‫היא פרפקציוניסטית.‬
‫כל התרבויות השונות האלה בסיר אחד,‬
‫הן פשוט שונות באופן ‬ ‫שבו הן הולכות, מדברות ומתלבשות.‬
‫והאיזון המושלם ‬ ‫שבו הן משלימות אחת את השנייה.‬
‫זה מרתק.‬
‫אנחנו קוריאנים שמנסים לעשות מוזיקה.‬
‫אז אם קוריאנים עושים מוזיקה, זה קיי-פופ?‬ ‫אני לא מבין את זה.‬
‫זה פופ קוריאני.‬
‫הדבר היחיד הוא שפה.‬
‫למה לא מתייחסים ככה למוזיקה מכל מדינה?‬
‫מה זה קיי-פופ?‬
‫קיי-פופ.‬
‫הקיי-פופ כובש את ארה"ב בסערה.‬
‫הקיי-פופ הפך לתופעה תרבותית עולמית.‬
‫הז'אנר קיים כבר שני עשורים לפחות.‬
‫זאת שלישיית בנים ‬ ‫שנקראת "סאו טאיג'י אנד בויז".‬
‫קבלו אותם במחיאות כפיים.‬
‫קצב חזק וריקודי פלאש ‬ ‫הם סימני ההיכר של המוזיקה של סאו טאיג'י.‬
‫הם שרים טוב, נראים מגניבים ורוקדים מעולה.‬
‫ההתעניינות במוזיקת פופ קוריאנית‬ ‫גבוהה במיוחד מצד זרים.‬
‫כמה סוכנויות מוזיקה מרכזיות‬ ‫החלו ליצור להקות מלוטשות‬
‫של זמרים, ראפרים ורקדנים.‬
‫אחת החברות במשקל כבד בתעשייה הזאת ‬ ‫היא YG Entertainment.‬
‫היא אחראית ללהיט הוויראלי המטורף‬ ‫"גנגנם סטייל".‬
‫התעשייה מכניסה מיליארדי דולרים בשנה.‬
‫טיפוח הזמרים האלה הוא תעשייה בפני עצמה.‬
‫החניכים מתחילים לפעמים בהכשרה כבר בגיל 11.‬
‫הם גדלים ביחד ומתאמנים ביחד.‬
‫מלטשים כל צליל. משיגים שליטה בכל תנועה.‬
‫ההימור גבוה. חלקם עושים את הופעת ‬ ‫הבכורה שלהם לאחר כמה חודשי אימונים.‬
‫לאחרים, זה יכול לקרות גם לאחר עשור.‬ ‫רבים לא מגיעים להופעת בכורה כלל.‬
‫- YG ENTERTAINMENT -‬
‫כמה אני צריכה לבחור?‬
‫להתכונן לאלבום חדש זה בהחלט כיף‬
‫כי זה כמו לנסות להמציא משהו חדש,‬
‫אבל מדידות כאלה,‬
‫זה אחד החלקים היצירתיים ‬ ‫הכי גדולים שאנחנו עושות.‬
‫את נראית סקסית באופן טבעי!‬
‫באמת!‬ ‫-זה לא בשליטתך!‬
‫כשאנחנו לובשות משהו,‬ ‫אנחנו מנסות לראות איך זה מתאים ללהקה,‬
‫אבל זה... טוב, כל מקרה הוא לגופו.‬
‫זה לוקח הרבה זמן.‬
‫לא כדאי שנעשה את זה קצת יותר הדוק?‬ ‫מה דעתך?‬
‫כי הצד הזה עולה למעלה.‬
‫בסדר.‬
‫ליסה!‬
‫לליסה יש מגוון טעמים.‬
‫היא יכולה ללבוש מה שהיא רוצה.‬ ‫-כן, הכול מתאים לה.‬
‫זה ממש קשה להגדיר סגנון.‬
‫אני לא חושבת שיש גבולות בתוך זה.‬
‫אנחנו לא אומרות, ‬ ‫"זה קוריאני, וזה מערבי. זה אסייתי".‬
‫אני חושבת שאופנה היא פשוט בינלאומית.‬
‫ככל שאין גבולות, ‬ ‫אפשר להיות יותר יצירתיים, לדעתי.‬
‫ומאחר שאנחנו עושות‬ ‫כוראוגרפיה מטורפת על הבמה,‬
‫הכול צריך להיות ממש מהונדס, בעיקרון.‬
‫כן. לוודא ששום דבר לא יבצבץ בשום מקום.‬
‫כן.‬
‫מה זה?‬ ‫-זה קואצ'לה.‬
‫פספסתי את הכניסה שלי ב"אה".‬
‫בגלל זה אנחנו לא יכולות‬ ‫לצפות בצילומי וידאו ישנים.‬
‫כאילו, "פספסת את הכניסה שלך ב'אה',‬
‫וכשרקדת, היית צריכה לעשות את זה,‬
‫אבל עשית את זה מהר מדי".‬ ‫-פספסתי את הכניסה שלי.‬
‫זה לא היה טוב.‬
‫היינו כל כך לחוצות.‬
‫כן. אם משהו, זה היה ממש מלחיץ.‬
‫לפעמים אם משהו לא עובד,‬ ‫או שאני לא נותנת את ההופעה הכי טובה שלי,‬
‫זה יכול להיות מלחיץ.‬
‫בהשוואה להופעות אחרות, ‬ ‫ההופעה הזאת הייתה הרבה יותר קשה‬
‫כי היינו כל כך לחוצות.‬
‫בשבילנו, זאת הייתה הפעם הראשונה ‬ ‫שהופענו במקום הלא מוכר הזה שנקרא אמריקה.‬
‫פעם, בתקופת החניכה שלנו, ‬ ‫נהגתי לחלום על היום הזה.‬
‫זה מה שרצינו.‬
‫זה הדבר.‬ ‫-זה הדבר.‬
‫אני תמיד נמנעת מראיונות שבהם שואלים עליי‬
‫כי אני מעדיפה לא לדבר על עצמי, אבל...‬
‫- ג'ני -‬
‫האופי של ג'ני?‬
‫בהתחלה היה קשה להכיר אותה,‬ ‫אבל ברגע שהתקרבנו,‬
‫גיליתי שהיא נאמנה מאוד,‬ ‫מתוקה מאוד, וחברה מקסימה.‬
‫- ג'סי יאו‬ ‫מורה לפילאטיס -‬
‫אני רואה אותה בכל יום, אז אני רגילה אליה,‬ ‫והיא כמו אחותי הקטנה.‬
‫אבל כשאני רואה אותה בטלוויזיה,‬ ‫אני אומרת, "ג'ני היא כוכבת",‬
‫אבל שתי הרגליים שלה על הקרקע.‬
‫טוב מאוד.‬
‫היא חברה שלי, אחת המעטות שיש לי.‬
‫לאט.‬
‫נרים רגל אחת למעלה ונעשה את תנוחת הערבסק.‬
‫תמיד כואב לי אחרי מסעות הופעות וכאלה.‬
‫אני מרגישה שמבין שאר הבנות בלהקה, ‬ ‫אני תמיד חולה.‬
‫יש ימים, בדיוק כמו אצל כל אדם אחר,‬
‫שבהם אני מרגישה ממש מאושרת,‬
‫ובימים אחרים אני מרגישה מדוכדכת.‬
‫לשיר, לרקוד ולעשות ראפ,‬ ‫אני תמיד אוהבת לעשות את זה,‬
‫אבל אנחנו תמיד צריכות להיות על הבמה‬ ‫ולהיראות מושלם ולבצע את אותו דבר.‬
‫צריך להתאמן שעתיים בכל יום.‬
‫זה אף פעם לא נהיה קל.‬
‫זה נהיה קשה יותר, למעשה, כי את מזדקנת.‬
‫נולדתי בקוריאה.‬
‫היינו רק אני ואימא שלי. אני בת יחידה.‬
‫גדלתי בסיאול עד שהייתי בת עשר.‬
‫נסעתי לאוסטרליה ולניו זילנד ‬ ‫כדי לטייל עם אימא שלי,‬
‫וכשהגענו לניו זילנד, ‬
‫היה שם כל כך נחמד ורגוע.‬
‫היא שאלה אותי, "מה דעתך לגור פה?"‬
‫ואמרתי, "כן, הייתי רוצה לגור כאן".‬
‫אז מגיל עשר עד 15, הייתי בניו זילנד לבד.‬
‫מעולם לא יצא לי ‬ ‫לגור זמן רב בבית עם אימא שלי...‬
‫עד לאחרונה.‬
‫גרתי בבית של מקומיים.‬
‫יכולתי פשוט להתרוצץ ‬ ‫וללמוד כל כך הרבה דברים.‬
‫אני מבינה אנגלית טוב יותר עכשיו‬ ‫מהזמן שהתחלתי ללמוד.‬
‫בהתחלה, החברים שלי עזרו לי מאוד‬
‫והראו לי מה שהם כתבו.‬ ‫עכשיו אני יכולה לעשות את זה לבד.‬
‫היו בבית הספר שיעורים כמו יציאה לטבע,‬
‫לצאת לקמפינג, ללמוד לנגן בכלי נגינה,‬ ‫אם רוצים, לעשות אמנות.‬
‫הכול תלוי בך.‬
‫גם אם אתה בן עשר,‬ ‫אתה עדיין צריך לקבל החלטות בעצמך.‬
‫היה לי חשוב מאוד ‬ ‫שיכולתי לעשות זאת בגיל צעיר.‬
‫זה עיצב אותי להיות מי שאני עכשיו.‬
‫אני ממש ביישנית.‬
‫הייתי אחד מאותם אנשים‬ ‫שלא יכולים להזמין משהו בטלפון.‬
‫שנאתי את זה.‬
‫לקח לי זמן להגיע לשלב הזה.‬
‫כשמלאו לי 15, התלבטתי אם לעבור לאמריקה.‬
‫נסעתי לשם, בדקתי את בית הספר.‬ ‫כבר כמעט הגעתי להחלטה, 80 אחוז.‬
‫חזרתי לניו זילנד לארוז את החפצים,‬
‫ואז הבנתי שאני לא רוצה לנסוע לאמריקה ‬ ‫ולהמשיך ללמוד שם לבד.‬
‫אני דווקא רוצה להיות זמרת.‬ ‫אני לא יודעת מאיפה זה הגיע.‬
‫מיד לאחר שחזרתי, עשיתי אודישן.‬ ‫ולמזלי, התקבלתי מיד.‬
‫אמרתי, "וואו! ‬ ‫האנשים האלה כל כך מסורים לזה!‬
‫הם יודעים מה הם עושים".‬ ‫אמרתי לעצמי, "בואי נשלים את הפער".‬
‫זה הדבר היחיד שחשבתי עליו.‬
‫- 2015‬ ‫חמש שנים מתחילת החניכה של ג'ני -‬
‫איזה יופי!‬
‫זה ממש מזמן.‬
‫נהגתי לבצע הרבה שירים אפלים וחזקים.‬
‫ואני תוהה לעתים קרובות, ‬ ‫"מה אני עושה עכשיו?"‬
‫זה שונה לגמרי ממה שאני עושה עכשיו.‬
‫ג'סי!‬ ‫-את תמיד כזאת מגניבה.‬
‫עצוב לומר, אבל מהקבוצה הראשונה ‬ ‫של אנשים שהתאמנו איתי,‬
‫אחד מהם לא נמצא איתי כרגע.‬
‫וברגע שליסה הגיעה, חשבתי...‬
‫"וואו, יש אנשים שנולדו לעשות את זה."‬
‫- ליסה -‬
‫התפקיד שלי… אני ראפרית וגם הרקדנית הראשית.‬
‫שלום.‬
‫זה חמוד.‬
‫אני אוהבת בגדי וינטג'. אז לכל מקום ‬ ‫שאני מגיעה, באמריקה או בכל מקום אחר,‬
‫אני מנסה לחפש חנויות וינטג'.‬
‫וואו. הנה!‬
‫זה 1.1 מיליון וון.‬
‫וזה 320,000 וון.‬ ‫-וזה?‬
‫זה 750,000 וון.‬
‫זה עולה 1.1 מיליון וון?‬
‫כן, כי זה מתחילת שנות ה-90.‬
‫זה כל כך מגניב.‬
‫אני יכולה לקבל את זה?‬
‫אימא שלי מנהלת את הכספים שלי.‬
‫היא הייתה אומרת, "לא, ליסה, לא.‬ ‫תפסיקי לקנות לעכשיו".‬
‫היא תמיד כזאת, אבל אני לא ממש מקשיבה לה.‬
‫אני מצטערת, אימא.‬
‫1997.‬
‫כשנולדתי.‬
‫נולדתי בתאילנד.‬
‫נולדתי במחוז בוריראם.‬
‫ואז עברתי לבנגקוק כשהייתי בת שלוש.‬
‫לדודה שלי הייתה להקת מוזיקה.‬
‫היו להם עמודי מיקרופונים, ‬ ‫ותמיד שיחקתי איתם.‬
‫נהגתי להנמיך את המיקרופון לגובה שלי.‬
‫ואז רקדתי ושרתי לעצמי.‬
‫ככה אימא שלי ידעה שאני אוהבת לרקוד.‬
‫אז היא רשמה אותי לחוג כשהייתי בגן.‬
‫ככה הכול התחיל.‬
‫היא רשמה אותי לתחרויות רבות…‬
‫תחרות ריקודים וכאלה.‬
‫כמה זמן את כבר מתאמנת בברייקדנס?‬
‫הרבה זמן.‬
‫השתתפתי בתחרות. הייתי אז בת 12 או 13.‬
‫ואז צייד כישרונות אמר לי לנסות לשיר‬ ‫ושאל אם אני רוצה להיות זמרת.‬
‫ואז הבנתי שאני אוהבת גם לשיר וגם לרקוד.‬
‫חברת YG ערכה במקרה אז אודישנים.‬
‫אז קיבלתי החלטה.‬
‫בסדר. אני צריכה לנסות, בטוח.‬
‫זה אודישן?‬
‫כמה שכבות את לובשת?‬ ‫למה את לובשת מכנסיים מעל מכנסיים?‬
‫מה זה?‬
‫אלוהים.‬ ‫-זה מדהים.‬
‫את נראית ממש מגניב.‬ ‫-השתדלתי חזק להיות מגניבה.‬
‫אחרי שהאודישן הסתיים, חיכיתי לשיחה.‬
‫חיכיתי וחיכיתי.‬
‫חיכיתי חודשיים!‬
‫ואז התקשרו אליי.‬ ‫שאלתי, "מה? זה ייתכן?"‬
‫הייתי ילדה של אימא.‬
‫אז כשהייתי צריכה לנסוע לקוריאה בלי אימא,‬
‫הרגשתי שאני צריכה לטפל בעצמי עכשיו.‬
‫הייתי בת 14.‬
‫כזאת ילדה.‬
‫לא דיברתי קוריאנית.‬
‫ידעתי רק להגיד "שלום",‬ ‫אז זאת באמת הייתה התחלה חדשה.‬
‫- 2013,‬ ‫שנתיים מתחילת החניכה של ליסה -‬
‫למרבה המזל, ג'ני הייתה שם.‬
‫היא הייתה היחידה ‬ ‫מבין החניכים שידעה לדבר אנגלית.‬
‫דיברתי איתה באנגלית...‬
‫ואם קרה משהו, דיברתי איתה.‬
‫זהו זה.‬
‫איך שאת מרגישה בנוח. כאילו...‬
‫את בוחרת איך לשיר את זה‬ ‫כי כולנו שרות את זה אחרת.‬
‫בבקשה.‬ ‫-בסדר.‬
‫אחד הדברים שטובים בנו‬
‫הוא שכולנו רוצות ‬ ‫להיות טובות בשביל הלהקה, כשלם.‬
‫זה מגניב. אני מרוצה מזה.‬
‫בסדר.‬
‫מאחר שאנחנו מופיעות כלהקה,‬
‫אנחנו מנסות למצוא איזון.‬
‫אני חושבת.‬
‫- ג'יסו -‬
‫מה קורה?‬
‫שבי כאן, ג'יסו.‬
‫מה דעתך?‬
‫את חושבת שאוכל ללמוד היום?‬
‫אני חושבת שיהיה נחמד ללמוד ‬ ‫לצייר את הגבות שלי כמו שצריך.‬
‫- מיונגסון לי‬ ‫אמנית איפור -‬
‫אם תראי לי, אני אלמד.‬
‫אני אלמד ממך היום.‬
‫את מלמדת את זה ככה?‬
‫אחרים? כן.‬ ‫-באמת?‬
‫יש קורסים לזה?‬
‫אז הייתי צריכה ללמוד כבר לפני הרבה זמן.‬
‫יש אנשים שבאים ללמוד "איפור בלאקפינק".‬ ‫-איפור בלאקפינק?‬
‫כשהייתי צעירה יותר,‬
‫קרובי המשפחה שלי התייחסו אליי ‬ ‫כמו למנודה כי הייתי מכוערת.‬
‫מה?‬
‫הם קראו לי, "קופה".‬
‫זה בסדר. את הכי יפה עכשיו.‬
‫גדלתי בסאנבון, ‬ ‫בעיר גונפו, במחוז גיונגי-דו.‬
‫גרתי עם הוריי, אחותי, אחי וסבא וסבתא שלי.‬
‫אני חיה חיים שונים מאוד‬
‫מאלה שחשבתי שאחיה.‬
‫פעם רציתי להיות סופרת או ציירת.‬
‫אף שלא ידעתי לצייר יפה.‬
‫ואז הצטרפתי למועדון הדרמה בכיתה י"א.‬
‫חשבתי, "לנסות משחק?"‬
‫הציעו לי להתחיל לעשות אודישנים לדברים,‬
‫כי הייתי זקוקה לניסיון.‬
‫האודישן הראשון שלי היה ב-YG.‬
‫לא ידעתי הרבה על YG‬
‫לפני שהגעתי לשם ביום הראשון.‬
‫זה הרגיש כמו משהו רחוק מאוד ממני.‬
‫אף פעם לא חשבתי שאני באמת אעשה את זה.‬
‫ועכשיו? איבדתי את שומן התינוקות שלי?‬
‫בזמנו, נראית יותר כמו תינוקת באזור הזה...‬
‫אולי כדאי שאוכל ראמן‬ ‫לפני שאני הולכת לישון הלילה.‬
‫אולי אז תחזרי להיות מי שהיית פעם.‬ ‫אבל לא, את יפה עכשיו.‬
‫בכל מקרה, היית טהורה מאוד אז.‬
‫אבל את גם שונה ממה שהיית אז.‬
‫יש לך חנות משלך!‬
‫מי אמרה לך לפתוח חנות משלך?‬
‫תגידי! מי אמרה לך את זה?‬
‫את אמרת.‬
‫זאת הייתה התוכנית הגדולה שלי.‬
‫ואני עדיין מתכננת דברים גדולים.‬
‫אני חושבת שיש מעטים מאוד שבאמת חושבים,‬
‫"זה מה שאני צריך לעשות. זאת הדרך שלי."‬
‫לדעתי, הם אנשים בני מזל.‬
‫אני לא חושבת שיש רבים כאלה.‬
‫- רוזה -‬
‫אני ממש מתקשה להירדם.‬
‫יש לי הרבה מחשבות שרצות בראש שלי.‬
‫ושירה היא דרך לשחרר מתח,‬
‫והכול נעשה הגיוני כשאני שרה.‬
‫זה שיר ממש קשה.‬
‫לא חשבתי שאצליח לבצע אותו בהצלחה.‬
‫לפעמים אני מתגעגעת לימי החניכה שלי.‬
‫כי, בזמנו, היינו מוקפים במוזיקה כל הזמן.‬
‫אבל כיום, יש לנו הרבה עבודה,‬ ‫ואני חייבת לפנות זמן לזה.‬
‫לכן זה תמיד בלילה, כשאני אמורה לישון.‬
‫היי, בנות ובנים.‬
‫שמי רוזאן,‬
‫ועכשיו התעוררתי.‬ ‫וברוכים הבאים לחדשות הפיג'מה.‬
‫נולדתי בניו זילנד.‬
‫ואז עברתי לאוסטרליה כשהייתי בת שמונה.‬
‫באותה תקופה, תמיד ניגנתי בפסנתר.‬
‫נהגתי לשבת לידו ולנגן שיר ערש לעצמי,‬
‫אבל הייתי ממש עייפה ונהגתי להירדם,‬
‫ונהגתי להניח את הסנטר על הברך.‬
‫הלכתי לכנסייה בכל יום ראשון ‬ ‫והיו לי שם הרבה חברים קוריאנים.‬
‫אבל בבית הספר הייתי ילדה אוסטרלית רגילה.‬
‫מזל טוב, רוזה.‬
‫אני חושבת שנהניתי מזה שיש לי חיים כפולים.‬
‫קצת כמו האנה מונטנה.‬
‫זה מצחיק.‬
‫אבא שלי ראה בחדשות ש-YG מגיעים לאוסטרליה.‬
‫הוא שאל, "רוזה, את רוצה לעשות אודישן?"‬
‫הייתי ממש בהלם.‬
‫אני חושבת ששאלתי אותו,‬ ‫"אני אוהבת מוזיקה? בטוח?"‬
‫והוא אמר, "כן, ברור.‬
‫את תצטרכי לעשות משהו בקשר לזה.‬
‫אחרת את תהיי בת 25‬
‫ותתחרטי שלא ניסית כלום."‬
‫הייתי בת 16.‬
‫הלכתי לעשות אודישן, ואז התקשרו אליי,‬
‫ואמרו, "תוכלי לטוס לקוריאה בתוך חודשיים?"‬
‫ואז כל החיים שלי השתנו.‬
‫עזבתי את בית הספר.‬
‫באוסטרליה, עזבתי את בית הספר.‬
‫מעולם אפילו לא דמיינתי ‬ ‫שאחיה בנפרד מהמשפחה שלי.‬
‫עד אז, אפילו לא שהיתי ‬ ‫יותר משבועיים מחוץ לבית.‬
‫זה היה ממש... אלוהים! אני עומדת לבכות.‬
‫אני אבכה.‬
‫כן.‬
‫בלילה הראשון במעונות,‬
‫כולן היו באותו חדר.‬
‫כולן היו ישנוניות.‬
‫היא הביאה גיטרה מאוסטרליה, ‬ ‫ואני אמרתי, "תנגני לנו משהו".‬
‫היינו ארבעתנו. אני אפילו לא יודעת למה,‬
‫אבל היינו ארבעתנו.‬ ‫ושרנו גרסאות כיסוי לשירים עד הבוקר.‬
‫ארבעתנו שרנו. מישהי עשתה הרמוניה.‬ ‫אני חושבת שזאת הייתה ג'יסו.‬
‫זה היה כל כך מצחיק. הייתם מאמינים?‬
‫העיניים שלי.‬
‫זה ממש יפה.‬
‫הנה, תעמדי כאן.‬
‫אחת, שתיים...‬
‫יפה.‬ ‫-אני רוצה לראות.‬
‫אחרי שיעורי הקוריאנית שלי בקומה החמישית,‬
‫ירדתי במעלית למרתף.‬
‫והייתה שם הנערה הזאת...‬
‫עם שיער קצר, קשור לאחור.‬
‫זה היה די מביך.‬
‫הייתי לחוצה.‬ ‫-אני בטוחה שהיית לחוצה.‬
‫זה היה כאילו, "אה!‬
‫בחורה חדשה?"‬
‫הייתי כזה...‬
‫ממש פחדתי מ... תחרות.‬ ‫-נכון. תחרות.‬
‫זה כל כך תחרותי.‬
‫הכול היה תחרותי באותו זמן.‬
‫היא חשבה שאני מאיימת עליה,‬ ‫אבל אני הייתי פשוט מאוימת.‬
‫כאילו, כולם כל כך טובים.‬
‫היינו באותו גיל...‬
‫והיה לנו טעם דומה.‬
‫מאחר ששתינו הגענו ממדינה זרה,‬ ‫כשהיה לנו קשה, נעזרנו יותר אחת בשנייה.‬
‫נהיינו כמו שני אפונים בתרמיל.‬
‫היינו כמו תאומות אמיתיות.‬
‫יש כל כך הרבה ימים שבהם אנחנו יוצאות,‬ ‫ואנחנו לובשות את אותו דבר.‬
‫ובימי החופש שלנו, תמיד היינו יחד.‬
‫היא התחילה לקבל מבטא אוסטרלי.‬
‫רואים? עדיין יש לה אותו לפעמים.‬
‫לא.‬
‫כן.‬ ‫-לא.‬
‫אני לא יודעת איך לומר...‬
‫בחיים לא חשבתי שאגור בקוריאה.‬
‫ופתאום בגיל 16, הבנתי,‬
‫"עכשיו קוריאה היא הבית שלי."‬
‫זה היה לך קשה?‬
‫כמובן.‬
‫אף על פי שהיה לך אותי?‬
‫את?‬
‫את לא ממש עוזרת.‬
‫אני צוחקת.‬
‫כן.‬
‫כי גדלתי עם אחות.‬
‫תחשבי שלא הייתה לך אחות.‬
‫אבל ליסה הייתה שם.‬
‫בכל פעם שהיה לי קשה,‬ ‫הסתכלתי על רוזה, והיא הייתה אותו הדבר.‬
‫חשבתי שאני ממש עצובה,‬ ‫אבל הייתי מסתכלת עלייך, וחושבת, "בסדר".‬
‫אני חושבת שמה שהופך את הקיי-פופ לקיי-פופ‬ ‫זה הזמן שאנחנו עוברים בתקופת החניכה.‬
‫- מספר שנות חניכה:‬ ‫5 - 4 - 5 - 6 -‬
‫כולנו גרנו ביחד, כמו בפנימייה, ‬ ‫בגרסת ההכשרה.‬
‫אני חושבת שהיו תשע בנות. ‬
‫הם תכננו להקים להקה גדולה,‬
‫ולכן היו שם הרבה בנות.‬
‫הם דורשים שתהיי בסטנדרטים שלהם בכל נושא.‬
‫מבחינתי, היו כל כך הרבה שיעורים בהתחלה. ‬
‫השתתפתי בשלושה עד ארבעה ‬ ‫שיעורי ריקוד ביום והתאמנתי.‬
‫קיבלתי שיעורי פיתוח משניים עד שלושה מורים.‬
‫זאת הייתה תקופה קשה.‬
‫היינו מקבלות יום חופש אחת לשבועיים‬
‫ואז חוזרות לאימונים למשך 13 יום נוספים.‬
‫אז 14 שעות ביום, רק אימונים.‬
‫זה לא קל,‬
‫החזרה שוב ושוב.‬
‫אבל בגיל כל כך צעיר,‬ ‫הם מסוגלות לספוג את כל הטכניקות ואת הכלים‬
‫שהן זקוקות להם לעשר השנים הבאות.‬
‫יש את התנועות הבסיסיות שיש ללמוד בריקוד.‬
‫ג'ני אמרה, ‬ ‫"זה הדבר הראשון שאת צריכה ללמוד,‬
‫אלמד אותך את המהלכים הראשונים."‬
‫היא אמרה, "תעשי את זה". ‬ ‫ואני אמרתי, "אני לא יודעת איך".‬
‫אני עדיין זוכרת את היום הראשון ‬ ‫שהשתתפת בשיעור ריקוד.‬
‫כי בחיים לא רקדתי קודם.‬
‫זה היה חמוד.‬
‫אם תבקשי מילדה בת 16 לרקוד בפעם הראשונה,‬
‫זה הדבר הכי מצחיק. נראיתי כמו...‬
‫ואחר כך, כל כך כעסתי על עצמי.‬
‫אמרתי לעצמי, "אני אהיה כמו ליסה".‬
‫כי ליסה הייתה הרקדנית.‬ ‫היא הייתה... היא הייתה בפסגה.‬
‫בסוף כל חודש,‬ ‫הבוס שלנו וכל המפיקים נהגו לבוא,‬
‫ואנחנו ביצענו בפניהם שיר סולו,‬ ‫שיר כלהקה וכוראוגרפיה קבוצתית.‬
‫לשם כך, היה עלינו לתכנן הכול בעצמנו,‬
‫אבל לכל אחת מאיתנו היה תפקיד.‬
‫אם מישהי הייתה אחראית על שירה, ‬ ‫נהגנו לתת לה את התפקיד הזה,‬
‫אבל אני תמיד לקחתי על עצמי ‬ ‫את תפקיד הרקדנית.‬
‫ולכן תמיד עשיתי את הכוראוגרפיה.‬
‫כל חודש! ממש כל חודש…‬
‫במשך חמש שנים.‬
‫אחרי הביקורת החודשית, קיבלנו ציונים.‬
‫היו כאלה שקיבלו A,‬ ‫כאלה שקיבלו B וכאלה שקיבלו C.‬
‫אני זוכרת שנאלצתי לשלוח ‬ ‫חברה טובה שלי הביתה בכל חודש‬
‫כי הן הודחו מהמבחן.‬
‫היו כל כך הרבה חוקים,‬ ‫כל כך הרבה דברים כמו,‬
‫"הם לא אוהבים את זה ולא את זה."‬
‫כל מה שעשיתי היה לא בסדר.‬
‫כשאומרים לי בפנים שאני לא טובה במשהו...‬
‫אני משתדלת לשמור על שליטה‬ ‫כשאני שומעת דברים כאלה...‬
‫זה ממש קשה.‬
‫זאת לא הייתה אווירה שמחה.‬
‫אסור לנו לשתות, לעשן או לעשות קעקוע.‬
‫לעתים רחוקות נסעתי הביתה‬
‫והתאמנתי גם בסופי השבוע.‬
‫וההורים שלי היו די מוטרדים ומודאגים.‬
‫אבל הם לא באמת‬
‫אנשים רגשניים במיוחד,‬
‫והם ידעו שזה משהו שאני חייבת לעשות,‬
‫אז הם אמרו לי להיות חזקה ולסיים את זה.‬
‫נהגתי להתקשר לאימא שלי,‬
‫תמיד התקשרתי אליה ואמרתי לה,‬ ‫"אימא, זה כל כך קשה".‬
‫היא אמרה, "בואי הביתה", ואני: "לא".‬
‫אבא שלי שלח אותי והוא אמר, ‬ ‫"רוזה תחזרי הביתה."‬
‫הוא אמר, "אנחנו רוצים שתחזרי הביתה".‬
‫ושנאתי את זה. ‬ ‫שנאתי כשהם אמרו, "בואי הביתה".‬
‫זה היה הדבר האחרון שרציתי לשמוע.‬
‫התחלתי קצת יותר מאוחר מהאחרות,‬
‫ולכן יש לי זיכרונות על חברים ‬ ‫ועל לימודים בבית הספר.‬
‫אני רואה זאת כברכה עכשיו.‬
‫אני לא מתחרטת שביליתי זמן כחניכה ‬ ‫ושלמדתי לרקוד ולשיר.‬
‫אבל דבר אחד שהייתי רוצה זה אולי לחיות בבית‬
‫עד גיל 18, 19.‬
‫להרבה אנשים יש זיכרונות רבים‬ ‫כמו למשל, כתלמידי תיכון.‬
‫אבל אני אף פעם לא עשיתי את זה.‬
‫ההמתנה היא החלק הכי קשה.‬
‫לא חשבתי שאצליח. הייתי על הסף לוותר.‬
‫זה היה כמו ימים בלי סוף‬ ‫רק עם חבורה של בנות,‬
‫מבלי לדעת לאן זה הולך.‬
‫נהגתי לשאול את עצמי,‬
‫"את רוצה לוותר כי זה לא קל?"‬
‫ידעתי שאוכל לעשות את זה.‬ ‫ככל שהתייחסו אליי קשה יותר,‬
‫חשבתי, "אני אעבור את זה.‬
‫ואני אוכיח להם שאני שווה את זה."‬
‫אחרי כל זה, ‬ ‫אני לא אחזור בלי לעשות כלום.‬
‫זה יהיה מביך בשבילי. זה מה שחשבתי.‬
‫הייתי חייבת להמשיך להיאבק.‬ ‫הייתי חייבת לתת את הכול.‬
‫"לא אכפת לי כמה זמן תימשך תקופת החניכה.‬
‫אני מוכנה לזה! לא אכפת לי יותר!"‬
‫המנכ"ל היה משבץ אותנו‬ ‫בקבוצות שונות בכל חודש‬
‫רק כדי לראות.‬
‫בשלב מסוים הוא הצביע על ארבעתנו.‬
‫עברנו הערכה ביחד,‬
‫וארבעתנו עברנו מבחני מסך‬
‫והקלטנו גרסאות דמו ביחד.‬
‫זה קרה בטבעיות.‬
‫פשוט היה בינינו חיבור.‬
‫הסתדרנו ממש טוב ביחד.‬
‫כי בדרך כלל מישהי אומרת,‬ ‫"אני רוצה לשיר יותר."‬
‫או, "אני רוצה להיות באמצע".‬
‫תמיד יש ריבים קטנים בלהקות.‬
‫אבל כשהיינו ארבעתנו, ‬ ‫זה היה ברור מה אנחנו עושות.‬
‫וזה הדבר שאפשר לנו להיות להקה.‬
‫ארבע בנות בלהקה אחת זה לא קל.‬
‫הבנתי שבעבודה בלהקה,‬ ‫לכל אחת יש את המקום שלה ואת התפקיד שלה,‬
‫ושכל אחת מקבלת הזדמנות להיות במיטבה.‬
‫ככה נולדת סינרגיה.‬
‫נקודת המבט שלי השתנתה כשהבנתי זאת.‬ ‫כשכולן נמצאות איפה שהן צריכות להיות,‬
‫דברים גדולים יכולים לקרות.‬
‫כשרק נכנסתי לתמונה, ‬ ‫היו שבע, שמונה, תשע בנות.‬
‫ואז התחלנו להקליט כמה שירים, ‬
‫ומבחינה קולית, הדבר שנשמע הכי טוב‬
‫אלה ארבע הבנות שבלהקה עכשיו, ‬ ‫השילוב ביניהן.‬
‫וכמובן, מתחילים להסתכל על האישיות שלהן,‬
‫כלומר, האופי שלהן.‬
‫החיבור בין ארבעתן הרגיש נכון.‬
‫טדי היה מישהו כמו מנכ"ל.‬
‫אם מישהו עשה משהו עם טדי או נפגש עם טדי,‬
‫זה נחשב לעניין רציני.‬
‫לא ידעתי עליו הרבה.‬
‫ידעתי שהוא היה בלהקת 1TYM. ‬
‫זה זמן ועידן אחרים,‬
‫אני רק רציתי להפוך למישהו ‬ ‫שהייתי צריך להיות כשהייתי צעיר.‬
‫לא היה לי מישהו מבחוץ שמסתכל עליי,‬
‫ואומר לי לאן ללכת.‬
‫הפעם הראשונה שנפגשנו הייתה כשהיינו...‬ ‫-כשהייתי חניכה.‬
‫הייתי כל כך לחוצה. ‬ ‫לא יכולתי אפילו לדבר איתו.‬
‫לפגוש אותך היה קצת כמו...‬ ‫השלב האחרון לפני הופעת הבכורה.‬
‫היית "קרב הבוסים". הבוס האחרון!‬ ‫ידענו שאם נפגוש אותך, נגיע לבכורה!‬
‫אופא, אתה זוכר...‬
‫שהקלטת את צליל השריקה הזאת אלף פעמים?‬
‫את זה אני אף פעם לא אשכח.‬
‫אני לא יכול לשכוח את זה.‬
‫וכמעט לא ביצענו את "שריקה"‬ ‫כשיר הבכורה שלנו, אבל...‬
‫יותר מדי אנשים חשבו שהוא מסוכן.‬
‫אבל ברגע האחרון חשבנו, "זה חייב להיות זה".‬
‫יש לו צליל כפרי מוזר, והוא מאוד מינימלי.‬
‫הרבה אנשים חשבו שהוא נשמע ריק מדי.‬
‫רוב האנשים היו נגדו.‬ ‫אבל אנחנו התעקשנו עליו, בכל מחיר.‬
‫רואות את הצילום הזה?‬
‫זה מסשן הצילומים הראשונים שלנו‬ ‫בתור בלאקפינק.‬
‫כן.‬
‫זה הצילום האהוב על אופא.‬
‫ברגע שראיתי את הצילום הזה,‬ ‫איך שהוא יצא, חשבתי,‬
‫"זה יהיה כיף."‬
‫- אוגוסט 2016 -‬
‫- הופעת הבכורה של בלאקפינק -‬
‫חברת YG Entertainment צפויה‬ ‫להציג את להקת הבנות הראשונה החדשה שלה‬
‫מזה שבע שנים, מאז הבכורה של 2NE1‬
‫תחת ניהולו של המפיק טדי,‬
‫הלהקה החדשה עסוקה בהכנות.‬
‫החברות בה ושירי הבכורה שלה ‬ ‫נשמרו תחת מעטה של סודיות.‬
‫אני רועדת!‬
‫ממש רועדת!‬
‫"שונות… צבעים שונים…"‬
‫איך זה הולך?‬
‫כל מה שרציתי היה‬ ‫שאנשים יראו את הפוטנציאל שלנו.‬
‫זה לא היה חייב להיות,‬ ‫"וואו! הקבוצה הזאת יצאה,‬
‫והן מושלמות בכל מובן אפשרי."‬
‫רציתי שאנשים יהיו סקרנים לגבינו.‬
‫שלום לכולם,‬
‫אני רוזה מבלאקפינק.‬
‫שלום לכולם, אני ג'ני מבלאקפינק.‬
‫שלום לכולם,‬
‫אני ג'יסו מבלאקפינק.‬
‫שלום לכולם, אני ליסה מבלאקפינק.‬
‫לאחר תקופת החניכה הממושכת עם חברותיי,‬
‫עכשיו, כשסוף-סוף הגענו לשלב‬ ‫שאנחנו עולות לבמה,‬
‫אני לחוצה ומתרגשת.‬
‫בעתיד נעבוד קשה כדי להראות לכולם‬
‫את הצבעים הייחודיים של בלאקפינק.‬
‫בבקשה תאהבו אותנו!‬
‫תודה!‬
‫מיד לאחר הופעת הבכורה שלנו...‬
‫אני חושבת שזה קרה ‬ ‫בדיוק כפי שחשבתי שזה יקרה.‬
‫קדימה.‬
‫שלום.‬ ‫-שלום.‬
‫אני לא יכולה לחכות. ‬ ‫תוכל להגיד לנו מי עומדים להופיע עכשיו?‬
‫שניים משיריהן הופיעו בבלעדיות באינקיגאיו‬ ‫בשבוע שעבר ויכולים להיות מקום 1.‬
‫רוצים לראות את ההופעה של בלאקפינק,‬ ‫הלהקה החדשה הכי חמה כרגע?‬
‫מוזיקה...‬ ‫-התחל!‬
‫להקת הבנות החדשה של YG, בלאקפינק,‬
‫הגיעו למקום הראשון‬ ‫14 יום בלבד לאחר הופעת הבכורה שלהן,‬
‫וזה פרק הזמן הקצר ביותר בכל הזמנים‬ ‫שנדרש ללהקת בנות להגיע למקום ראשון.‬
‫אני זוכרת את הופעת הבכורה שלנו‬
‫ושזכינו בפרסים.‬
‫וואו!‬
‫הרגשתי, "וואו! עשינו את זה".‬
‫"שריקה" המשיך לעלות ולעלות,‬ ‫וכשהוא הגיע למקום הראשון…‬
‫שמחנו והתרגשנו מאוד.‬
‫- בלאקפינק בראשי המצעדים -‬
‫- בכורה מרשימה -‬
‫- להקת קיי-פופ חדשה במקום 1 ו-2 -‬
‫בכנות, אני חושבת שהייתי בעיקר מופתעת‬ ‫ש"שריקה" הגיע למקום הראשון במצעד המוזיקה.‬
‫באותו רגע ממש התרגשתי.‬
‫אני זוכרת שהיינו...‬
‫בחדר החזרות כששמענו את החדשות‬ ‫שהגענו למקום השני במצעד.‬
‫והמשכתי לבדוק ולבדוק, ‬ ‫אבל היינו צריכות להתחיל בחזרה.‬
‫בדקנו בכל שעה.‬
‫ואז מישהו נכנס ואמר, "אלוהים!"‬
‫קפצנו באוויר, אני זוכרת.‬
‫אני זוכרת שחברים שלי אמרו לי ‬ ‫שהם שמעו את זה.‬
‫הם אמרו, "אנחנו בחוץ,‬ ‫והם מנגנים את השיר שלך!"‬
‫זה הרגיש ממש מוזר אז.‬
‫אמרתי, "אלוהים, זה כל כך מגניב!‬ ‫תצלמו וידאו ותשלחו לי אותו!"‬
‫ליסה! אני אוהבת אותך!‬
‫אני ממש אוהבת את הסגנון שלהן.‬
‫הצליל שלהן שונה מאוד ‬ ‫משל להקות קיי-פופ אחרות.‬
‫זה מפני שיש בלהקה הרבה חברות זרות.‬
‫וזה מוכיח איך כל אחד יכול ‬ ‫להגשים את החלום שלו.‬
‫כשהן על הבמה, היא שייכת להן.‬
‫הריקוד שלהן כל כך חזק.‬
‫כשמנגנים את המוזיקה שלהן,‬ ‫אני מיד מתחיל לרקוד.‬
‫יש ביניהן את החברות הכי חזקה‬ ‫שראיתי בלהקת קיי-פופ.‬
‫אפשר לראות שהן אוהבות מה שהן עושות ‬ ‫ושהן נולדו לעשות זאת.‬
‫הרגשתי שזאת להקת בנות ‬ ‫שאני יכולה להתחבר אליה.‬
‫אתם יודעים, הן מגניבות.‬
‫הן הכלבות הכי תותחיות בחיים.‬
‫כשהייתי חניכה, אף אחד לא הכיר אותי.‬
‫אבל אחרי הופעת הבכורה שלי עם בלאקפינק,‬
‫כולם התחילו ללכת בעקבותיי‬ ‫ולא חשוב לאן הלכתי.‬
‫לא ידעתי שנהפוך למפורסמות כל כך.‬
‫כמה ישנת אתמול בלילה?‬
‫שלוש שעות.‬
‫שלוש שעות?‬ ‫-כן.‬
‫פנוי לפנים.‬ ‫-כולם לצאת.‬
‫במהלך ימי החניכה שלי, הייתי נואשת.‬ ‫כאילו, ממש רציתי את זה.‬
‫אבל אחרי הופעת הבכורה,‬ ‫מוטלת עלייך הרבה אחריות.‬
‫כולן, תסתכלו למצלמה.‬
‫ואז הגיע הלחץ לקראת הדבר הבא שלנו.‬ ‫"מה עכשיו? מה נעשה?‬
‫בואו נחשוב על משהו חדש".‬ ‫הרגשתי כאילו רודפים אחרינו.‬
‫אקשן!‬
‫ה‬‫מנצחות הן‬‫, בלאקפינק.‬
‫תודה! אני אוהבת את כולכם!‬
‫זה יום גדול לבלאקפינק‬
‫כש"דו-דו דו-דו" הפך לווידאו קליפ הקוריאני ‬ ‫הנצפה ביותר בתוך 24 שעות.‬
‫שלושה וידאו קליפים‬ ‫עם יותר מ-400 מיליון צפיות.‬
‫מיליארד צפיות ביוטיוב.‬
‫אני חושבת שברגע ‬ ‫שהדברים מתחילים לקבל תאוצה,‬
‫יש לזה גם השפעה מהממת לפעמים.‬
‫כן.‬
‫אני עדיין זוכרת את הפעם הראשונה...‬
‫שחזרתי לתאילנד לאחר הופעת הבכורה שלי.‬
‫כי ילדות וילדים תאילנדים‬ ‫התייחסו אליי כתאילנדית שזכתה להצלחה.‬
‫הם אמרו, "אני רוצה להיות כמו ליסה".‬
‫ליסה!‬
‫- ברוכה הבאה‬ ‫התגעגענו -‬
‫אבל באותו רגע, לא הייתי בטוחה‬
‫אם הייתי באמת מספיק טובה‬ ‫כדי להיות מודל לחיקוי בשבילם.‬
‫אני זמרת, אבל אני... ‬ ‫איזו זמרת רציתי להיות?‬
‫איבדתי את המטרה. ניסיתי למצוא את עצמי.‬
‫אני באמת יכולה להיות מודל לחיקוי בשבילם?‬ ‫מה עליי לעשות כדי לא לאכזב אותם?‬
‫כל מיני מחשבות כאלה עברו לי בראש כל הזמן.‬
‫- המגורים של בלאקפינק -‬
‫אנחנו צריכות סוכר.‬ ‫-אנחנו צריכות סוכר.‬
‫כף אחת.‬ ‫-כף אחת.‬
‫אבל גם את אוהבת לאכול את זה.‬ ‫טנגהולו זה שונה.‬
‫לטנגהולו יש את המתיקות של הפירות.‬
‫היחס קצת לא טוב‬ ‫כי לא עשינו את זה כבר הרבה זמן.‬
‫יש יותר מדי סוכר.‬
‫זה עדיין נראה טעים.‬
‫למעשה, זה חטיף סיני מסורתי,‬
‫אבל קשה למצוא אותו כאן בקוריאה.‬
‫כמעט פרצה כאן שריפה פעם.‬
‫עשינו יותר מדי.‬ ‫-כן, כמעט שרפנו אותו.‬
‫כמעט הרסנו את המגורים שלנו.‬
‫זאת דרך ללמד את ג'יסו לדבר אנגלית.‬
‫היא השתפרה בחצי השנה האחרונה.‬
‫היא מבינה כל מה שאני אומרת,‬ ‫אז אני מדברת איתה באנגלית לפעמים.‬
‫איך זה?‬
‫זה טעים? אני רוצה לטעום!‬ ‫-זה חם.‬
‫זה קצת שרוף.‬
‫לא רע.‬
‫לא רע, אבל לא טוב.‬
‫כן. בואו נהיה כנים. זה כישלון!‬ ‫-כן.‬
‫לא. לא הוספנו מים.‬
‫על מה את מדברת?‬ ‫-לא, לא צריך להוסיף מים.‬
‫אונני! צריך להוסיף מים.‬
‫צריך להוסיף מים? לא, לא מוסיפים מים.‬
‫מה אעשה איתך?‬ ‫תראי. שום דבר לא עובד בלעדיי.‬
‫בקוריאה, אחד הדברים הראשונים ‬ ‫ששואלים מישהי מלבד שמה, הוא בת כמה היא?‬
‫ואם היא מבוגרת ממך, ‬ ‫זה כאילו, "אה, את אונני."‬
‫אז, אונני זה בעיקרון ‬ ‫איך שקוראים לאחות גדולה.‬
‫זה כאילו...‬
‫במדינות אחרות אין את זה.‬
‫אנחנו לא קוראות אחת לשנייה בשם שלה.‬
‫בדרך כלל קוראים למישהי "אונני"‬ ‫אם היא מבוגרת יותר ולבחור קוראים "אופא".‬
‫לוקח זמן להתרגל לזה, אבל כשתופסים את זה,‬
‫זה עדיף על לקרוא למישהו בשמו.‬
‫אז היא לא ג'יסו. היא אונני.‬
‫זה כמו משפחה, במובן מסוים.‬
‫כשהתחלתי להתאמן בשירה,‬
‫לא היה לי שום ניסיון בשירה או בריקוד.‬
‫הייתי אבודה, אבל את לימדת אותי המון.‬
‫בשביל שתינו, זה היה...‬ ‫התחרות הייתה קשה לפעמים.‬
‫היו בערך 20 עד 30 חניכות.‬
‫מאחר שאנחנו המבוגרות יותר בלהקה,‬
‫האחרות באו אלינו עם הבעיות שלהן.‬
‫ידעתי מה היו הבעיות שלהן.‬ ‫הן שאלו אותנו, "אונני, מה עלינו לעשות?"‬
‫יעצתי להן לומר מה שעל ליבן, ‬ ‫אבל הן התקשו לעשות זאת,‬
‫אז בסופו של דבר, אני טיפלתי בבעיה.‬
‫אין ספק שאני מרגישה תחושת אחריות.‬
‫אני מנסה כמיטב יכולתי לטפל בבנות האחרות.‬
‫זה בסדר, למען האמת, אני יכולה לאכול את זה.‬
‫חצי-הצלחה.‬
‫בסדר. זה רק רוזה והקצב.‬
‫אלוהים.‬ ‫-בלי מילים, בלי מנגינה בכלל.‬
‫אז בואו נתחיל.‬
‫נכון שיש אנשים שאומרים ‬ ‫שהם מפחדים מגבהים או ממים?‬
‫אני תמיד פחדתי להיכנס לאולפן ההקלטות‬ ‫או לכתוב משהו.‬
‫תמיד חשבתי שיום אחד ‬ ‫אני פשוט אהיה חייבת להתחיל. אני חייבת.‬
‫אני עדיין אשאיר את זה.‬ ‫-בסדר.‬
‫בואי ננסה עוד פעם.‬ ‫-טוב.‬
‫לשנות את הקצב? אני ממשיכה לעשות אותו דבר.‬
‫לא נוח לך לשיר אותו?‬ ‫-אם לא נוח לי לשיר אותו?‬
‫קצת. אולי אנסה לשיר אותו עוד פעם אחת.‬
‫ראיתי את ג'ו כמה פעמים, ‬ ‫והמוזיקה שלו מדהימה.‬
‫אמרתי לטדי, "מה דעתך שהוא יעזור לי?"‬
‫אז זה מה שעבדנו עליו.‬ ‫זה השיר המוקלט הראשון של רוזה.‬
‫אפילו שמרנו את כל הקובץ הזה‬ ‫בתיקייה הסודית הזאת‬
‫כי לא רציתי שאף אחד יקשיב לו.‬ ‫אמרתי, "תסתיר אותו מכולם".‬
‫כשמדובר בכתיבת שירים, ‬ ‫רוזה חושבת על סיפורים מסוימים.‬
‫והיא ביישנית לחלוק את הסיפור הזה.‬ ‫הוא פשוט מאוד אישי בשבילה.‬
‫זה כמו היומן שלה.‬
‫אלוהים!‬
‫נשמעת לחוצה בהקלטה הזאת.‬
‫כן. הרגשתי שאני לא יודעת מה אני עושה.‬
‫חשבתי שיהיה כיף אם אכתוב משהו כמו...‬
‫"אחרי שתיים, שלוש בלילה‬ ‫כשאני מתקשרת אליך‬
‫וכשאתה רואה את השיחה שלי"‬
‫משהו כזה.‬
‫אני חושב שזה בסדר.‬ ‫-אני רוצה להתחבא עכשיו.‬
‫לא.‬ ‫-אני לא חושבת שאני יכולה לעשות את זה.‬
‫גם טדי אמר לי אתמול.‬
‫הוא אמר, "את צריכה ללמוד ‬ ‫להיות פגיעה יותר באולפן".‬
‫זה משהו שאני לא יכולה לעשות בקלות, ‬ ‫אבל התכוונתי לומר...‬
‫זאת אומרת, זה לוקח זמן.‬ ‫-כן.‬
‫יש לי באמת הרבה כבוד למוזיקה.‬
‫כלומר, אני לא רוצה להיות‬ ‫סתם כמו כל בחורה ששרה‬
‫ופשוט אומרת לכולם שהיא כותבת מוזיקה.‬
‫זה הדבר האחרון שאני רוצה להיות.‬
‫אני צריכה אחד כזה.‬ ‫-כן.‬
‫אלוהים.‬
‫אני מרגישה מאוימת יותר כשאני לבד.‬
‫כשאני לבד בחדר שלי,‬ ‫ואני חושבת, "לנסות לכתוב משהו?"‬
‫אני חושבת שאז אני יותר מאוימת.‬
‫כי אני לבד.‬ ‫ אני לא יודעת אם הדעות שלי נכונות,‬
‫וזה מפחיד אותי. ‬ ‫אני מרגישה שאני זאת שהכי מפחידה את עצמי.‬
‫טוב, בואי נקליט את זה. מה הקצב שלנו?‬
‫הלחנתי את האקורדים האלה לפני חודש בערך.‬
‫אהבתי את זה. חשבתי, "זה נשמע מגניב".‬
‫ומאז, אני מנגנת את זה.‬
‫אם כבר, הייתי מכניס אותך לחדר ההקלטה‬ ‫ואומר לך לשיר על זה.‬
‫בסדר.‬
‫אתה חושב שאוכל לעשות את זה?‬ ‫לא ניסיתי את זה קודם.‬
‫אני חושב שאת יכולה לעשות את זה. בואי ננסה.‬
‫נחמד שיש בדיוק את המספר הנכון‬ ‫של אנשים בחדר,‬
‫שנמצאים שם רק כדי לקבל את מה שיש שם ‬ ‫ולהפוך אותו למשהו.‬
‫ג'ו תמיד אומר, "זה מקום בטוח.‬ ‫כל מה שקורה כאן נשמר בסוד.‬
‫את יכולה לעשות מעצמך צחוק, ‬ ‫ולא נספר לאף אחד."‬
‫אני מרגישה שאני מבטאת את עצמי.‬
‫כי בדרך כלל אני תמיד שרה שירים‬ ‫של אמנים אחרים.‬
‫זה יותר כמו לקבל בהשאלה את הרגשות שלהם ‬ ‫ולהפוך אותם לשלי.‬
‫ובשירים שלי אני מדברת מנקודת המבט שלי.‬
‫אני כמעט כמו תינוקת שמנסה לדבר במוזיקה,‬
‫מנסה לשיר בפעם הראשונה.‬
‫שוב פעם לא הצלחתי.‬ ‫-יש לנו את זה.‬
‫ליסה,‬
‫ללבוש את זה בדרך חזרה?‬
‫קומה!‬
‫קפוצ'ון בלאקפינק.‬
‫נראה לי שכדאי לך.‬ ‫-נכון?‬
‫נשכת אותי! קוקו נשכה אותי.‬
‫קוקו אומרת, "לא אכפת לי".‬
‫יש לי כל כך הרבה בגדים,‬ ‫אבל אין מספיק מקום,‬
‫אז אני מחזיקה אותם במרפסת.‬
‫אנחנו לא צריכות לארוז לאירוע ביפן?‬
‫את צריכה לקחת משהו כזה. קר שם.‬
‫תיקחי גם צעיף.‬ ‫-אין לי צעיף!‬
‫-תני לי אחד.‬ ‫-את מצחיקה.‬
‫תני לי אחד.‬ ‫-אני לא יכולה.‬
‫זה לא צעיף.‬
‫זה כל כך מעייף כשאנחנו עובדות.‬
‫אבל כשאנחנו לא עובדות,‬ ‫אני נלחצת מזה שאני לא עובדת.‬
‫אני חושבת שזה העניין. זאת דילמה.‬
‫כשאנחנו עובדות, אני ממש רוצה לנוח.‬
‫אבל כשאנחנו לא עובדות,‬ ‫אני חושבת לעצמי, "מה אני עושה?"‬
‫בעבודה הזאת יש הרבה עליות ומורדות.‬ ‫-אין מה לעשות בקשר לזה.‬
‫היא מאוד אקראית, ואין סדירות.‬
‫העניין הוא שאף פעם אי אפשר לדעת‬ ‫כמה זמן זה יימשך.‬
‫לכן בלתי אפשרי להעריך, וזה הדבר הכי מאתגר.‬
‫בילינו את השנה הזאת בדרכים.‬
‫השנה ארזנו את המזוודות שוב ושוב.‬ ‫-זה כמו שיר.‬
‫לפחות כרגע, אנחנו מוכנות מספיק‬ ‫כדי לתכנן את זמן המנוחה.‬
‫כי בשנה שעברה, בזבזנו זמן כמו...‬
‫ואז מסע ההופעות הכה בנו.‬
‫וזה היה כאילו, "אלוהים". כן.‬ ‫-אלוהים!‬
‫- שנה קודם לכן ‬ ‫חזרה למסע ההופעות העולמי 2019 -‬
‫אני חושבת שהיינו ביחד שלוש שנים‬ ‫לפני שיצאנו לסיבוב ההופעות העולמי.‬
‫זה היה סיבוב הופעות ארוך, כ-9 חודשים.‬
‫התחלנו את סיבוב ההופעות העולמי באסיה,‬
‫אבל קואצ'לה ציינה את תחילת ‬ ‫מסע ההופעות שלנו באמריקה הצפונית.‬
‫כשהם אמרו שנצא להופיע מחוץ לאסיה,‬
‫זה היה כמו חלום.‬
‫ותפריחו להם נשיקות כאן,‬
‫כי אתן יוצאות בזמן הפזמון ‬ ‫לפני שאתן מפריחות נשיקות.‬
‫בפזמון הבא?‬
‫את יוצאת בזמן הפזמון ‬ ‫לפני שאת שולחת נשיקות.‬
‫אז אתה רוצה שאצא לפני הפזמון?‬
‫פשוט תצאי לאט ותשחקי פה.‬
‫זה נהיה משעמם ‬ ‫כשאת נשארת שם יותר מדי זמן.‬
‫מעריצים הרבה יותר מגוונים של "בלינקס"‬
‫יצפו לראות אותנו.‬
‫רצינו להביא להם את המופע הכי טוב שאפשר.‬
‫בין אם זה "משחקת באש" או "בומבאיה"‬
‫אתן לא נראות שאתן רוקדות מספיק חזק.‬
‫אנחנו לא רוקדות?‬ ‫-לא מספיק חזק.‬
‫הקהל צריך להיות מהופנט ‬ ‫מהאנרגיה שלכן, מקרוב.‬
‫אני יודע שאתן מכירות טוב את הריקוד,‬ ‫אבל תשקיעו בו קצת יותר מאמץ.‬
‫ג'יסו, את צריכה לשיר נכון את הצלילים.‬
‫הייתה לך פשלה עם הקצב קודם, נכון?‬ ‫זה היה מהיר מדי?‬
‫עשיתי חזרה עם אם-אר‬ ‫בפעם הראשונה כשהגעתי לכאן.‬
‫הצלילים קצת לא יציבים ‬ ‫כשאתן נכנסות בפעם הראשונה.‬
‫אבל לא היינו צריכים להגיד את זה למצלמה.‬
‫**** ****‬
‫הם בחיים לא ישדרו את זה.‬
‫- בנגקוק -‬
‫בתקשורת אומרים שמלכות הקיי-פופ נחתו.‬
‫בלאקפינק, ברוכות הבאות לתאילנד. כן!‬
‫להקת הבנות בלאקפינק מלהיטות את תחנתן ‬ ‫הראשונה בסיבוב ההופעות העולמי, תאילנד.‬
‫זה מיוחד לעשות מופע בעיר הולדתה של ליסה.‬
‫זה המופע הראשון שבו בלאקפינק יוכלו‬
‫לפגוש את המעריצים התאילנדים שלנו.‬
‫נעשה כמיטב יכולתנו ולא נאכזב את הבלינקס.‬
‫בלאקפינק!‬
‫אני רוצה לתת הופעה‬ ‫שאוכל לראות אותה ולהיות מרוצה ממנה.‬
‫המטרה שלי היא לרדת מהבמה‬ ‫לאחר שנתתי הופעה שאין לי חרטות לגביה.‬
‫לכן, כשאני עולה לבמה, ‬ ‫אני חושבת, "אל תפשלי.‬
‫את חייבת להצליח."‬
‫מכיוון שזה היה מסע ההופעות העולמי‬ ‫הראשון שלנו, מדהים לראות את כל המעריצים‬
‫שלא ציפינו להם, ממלאים את האולמות הגדולים.‬
‫כשטיילתי בפעם הראשונה, הכול היה חדש לי.‬
‫זה היה ממש נהדר ‬ ‫לפגוש כל כך הרבה מעריצים מסביב לעולם.‬
‫ואז ברגע שזה מתחיל, במשך 30 הימים הבאים,‬
‫לנסות לתת להם את המופע הכי טוב בכל יום,‬ ‫זה הרבה לחץ.‬
‫- ג'קרטה -‬
‫- הונג קונג -‬
‫- מנילה -‬
‫אחרי כל כך הרבה טיסות‬ ‫וכל כך הרבה שינויים של הסביבה...‬
‫הגוף פשוט מרים ידיים עלינו.‬
‫זה מרגיש כמו נקע.‬ ‫-זה כואב יותר בצד הזה?‬
‫כשאני בבית, ‬ ‫אני אוהבת להתאמן ולשמור על הגוף שלי, ‬
‫כי אני כמו סבתא. אני חולה בכל מקום.‬
‫ברצינות, אני צריכה לשמור על עצמי.‬
‫אני מאבדת נשימה מהר יותר מאחרים,‬
‫ואני לא יכול לקפוץ כמו אנשים אחרים.‬
‫אני חושב שבהתחלה לא ידעתי מה מצפה לי.‬
‫בסדר. קדימה!‬
‫חשבתי שהכול יהיה ממש מרגש וכיפי.‬
‫אני אוכל את זה בלי קטשופ.‬
‫באמצע המסע, לא הרגשתי שיש לי חיים אישיים.‬
‫הרגשתי שיש חור גדול בחיי.‬
‫הרגשתי שאני בעצם חיה למען המופע של מחר.‬
‫אני אוהבת להיות על הבמה ‬ ‫כי שם אני מרגישה שאני הכי חיה.‬
‫אבל כשחזרנו למלון, הרגשתי כל כך ריקה.‬
‫אני רעבה אז הזמנתי משהו פשוט.‬
‫ביצים שלוקות.‬
‫ואז הבנתי שאני מתגעגעת הביתה.‬
‫טעים.‬
‫כן! קדימה...‬
‫ליסה היא הכי יציבה.‬
‫היא מביאה אנרגיה חיובית לקבוצה.‬
‫אם למישהי נמאס באיזה יום...‬
‫היא מצחיקה אותה.‬
‫היא נותנת לנו אנרגיה.‬
‫אבל לפעמים הרגשתי...‬
‫אני חושבת שהרבה פעמים אני מגזימה.‬
‫או שאני משתדלת להיות יותר מדי חיובית‬
‫כשמצב הרוח רע.‬
‫אבל זה ממש עוזר.‬ ‫-באמת?‬
‫כן.‬ ‫-בסדר.‬
‫אני אמשיך לעשות את זה.‬
‫תמשיכי.‬ ‫-כן, תמשיכי, ליסה.‬
‫אנחנו שומרות על הלהקה מלוכדת‬ ‫בכך שאנחנו משתדלות לטפל כל אחת בעצמה‬
‫ולהיפגש בריאות ושמחות ‬ ‫כדי שכל העניין יצליח.‬
‫לפעמים, כשאני נראית ממש עייפה וכועסת,‬
‫זה הפרצוף השמח שלי.‬
‫כולנו אנושיים, ואנחנו בנות,‬ ‫אז יש לנו רגעים קשים.‬
‫אבל כשיש אנרגיה טובה וחיובית, זה עוזר.‬
‫- אפריל 2019 -‬
‫לוס אנג'לס, מה קורה?‬ ‫אנחנו בלאקפינק ברדיו AMP 97.1.‬
‫אתן להקת הבנות הקוריאנית הראשונה‬ ‫שמופיעה בקואצ'לה.‬
‫אלוהים!‬ ‫-מה?‬
‫להקת הבנות בז'אנר הקיי-פופ שנקראת בלאקפינק‬ ‫נמצאת בארה"ב בסוף השבוע.‬
‫מאחר שזה פסטיבל גדול,‬
‫כשאמרו שנופיע שם, לא האמנתי.‬
‫אנחנו נוסעים לקואצ'לה?‬ ‫בלאקפינק? אתם בטוחים?‬
‫זה אמיתי?‬
‫תסתכלו לשם!‬
‫אני כל כך מתרגשת.‬
‫זה מגניב!‬
‫זה היה ממש מורט עצבים.‬
‫אנחנו להקה מדרום קוריאה‬ ‫שמייצגת את המדינה שלנו.‬
‫היינו כל כך מוכנות‬ ‫לספר לעולם שחיכינו לזה.‬
‫מאחר שאין לנו הרבה זמן...‬
‫אנחנו נדלג על "הישאר",‬
‫ונעבור מ"שריקה" ו"נשיקה והתפייסות".‬
‫התרגשתי מאוד כי לא ידעתי‬ ‫איך המעריצים האמריקאים שלנו יגיבו.‬
‫בדרך כלל, מסע הופעות של בלאקפינק‬ ‫מלא במעריצים שבאים לצפות בנו,‬
‫אבל אנשים שמגיעים לקואצ'לה ‬ ‫הם אנשים שאוהבים מוזיקה באופן כללי.‬
‫אני אישית חששתי מאוד‬ ‫שלמופע שלנו לא יגיעו הרבה אנשים.‬
‫לא חשבתי שיהיו אפילו,‬ ‫לא יודעת, אפילו מאה או מאתיים צופים.‬
‫קיוויתי שמישהו יבוא לראות אותנו.‬
‫הייתי כל כך חולה.‬
‫זאת הייתה הפעם שהייתי הכי חולה מעודי.‬
‫הגב שלי כאב נורא. כאב לי כשזזתי.‬
‫דאגנו.‬ ‫-דאגנו מאוד.‬
‫שלום.‬ ‫-בהצלחה.‬
‫קואצ'לה עוקבת…‬
‫קדימה.‬
‫כשהגעתי לבמה,‬
‫באמת לא ידעתי שהגיעו כל כך הרבה צופים.‬
‫למה יש כל כך הרבה אנשים?‬ ‫-אני לא יודעת.‬
‫יש כל כך הרבה אנשים.‬
‫אנחנו יכולות לעשות את זה.‬ ‫-אנחנו יכולות לעשות את זה. זה בסדר.‬
‫אחת, שתיים, שלוש! קדימה!‬
‫ג'ני ורוזה, לשם.‬
‫מים!‬
‫טיפות עיניים, מישהו!‬
‫תירגעי.‬
‫אנחנו מתחילים עכשיו!‬
‫הייתי כל כך לחוצה ברגע שנכנסתי לבמה‬
‫וכשראיתי את כל הקהל צועק ומריע.‬
‫הייתה לי הרגשה, "זהו זה!"‬
‫אני חושב שקואצ'לה היה הרגע שבו הרגשתי‬
‫שיש אנשים שמבינים ‬ ‫שזאת לא רק מוזיקת קיי-פופ.‬
‫הם חושבים שאנחנו עושות משהו חדש,‬ ‫ואני ממש אוהבת את זה.‬
‫כל הגזעים וכל מיני אנשים התאספו שם.‬
‫אז זה עזר להדגיש...‬
‫שזה מייצג את בלאקפינק.‬
‫אני שמחה להיות בעידן שבו‬
‫אנשים פתוחים לתרבות חדשה,‬ ‫למוזיקה חדשה.‬
‫מי היה מדמיין, בקואצ'לה,‬
‫אלפי אנשים שרים בקוריאנית, ‬ ‫"משחקת באש!" מה?‬
‫זה לא משנה מה גודל הקהל.‬
‫זה פשוט משנה אם זאת האווירה הנכונה.‬
‫שכולם חולקים את אותה אנרגיה.‬
‫זה היה רגע שבו הרגשתי‬ ‫ממש מרוצה מהעבודה שלנו.‬
‫שכל שנות האימונים האלה היו שוות את זה.‬
‫זה נתן לי להרגיש ש... בחרתי בדרך הנכונה.‬
‫זה מה שבאמת רציתי לעשות בחיי.‬
‫נהנינו כל כך.‬
‫אני חושבת שאזכור את היום הזה כל חיי.‬
‫אנחנו אוהבות אתכם!‬
‫תודה רבה.‬
‫לילה טוב.‬
‫הגיעו הרבה חדשות מקואצ'לה,‬
‫אבל להקה אחת ‬ ‫שכולם מדברים עליה, היא בלאקפינק.‬
‫אם לא ידעתם מי הן קודם,‬ ‫אתם בטוח יודעים מי הן עכשיו.‬
‫אחרי קואצ'לה, אני חושבת שהבנתי‬
‫איך ליהנות על הבמה.‬
‫לא להתרכז רק בעצמי,‬
‫אלא לספק את התשוקה שסוערת מסביבך.‬
‫תיהנו. תיהנו עם זה.‬
‫- לוס אנג'לס -‬
‫- שיקגו-‬
‫- המילטון -‬
‫- ניוארק -‬
‫- אטלנטה -‬
‫זה לא משנה אם אנחנו מתבגרות‬
‫או שדור חדש וצעיר יותר מחליף אותנו.‬
‫כל עוד יש עדיין מישהו שמדבר עלינו.‬
‫כי הם עדיין יזכרו איך זרחנו כל כך.‬
‫- פורט וורת' -‬
‫- אמסטרדם -‬
‫- מנצ'סטר -‬
‫- לונדון -‬
‫- ברלין -‬
‫- פריז -‬
‫- ליסה, התינשאי לי -‬
‫- ברצלונה -‬
‫- מקאו -‬
‫- ברוכה הבאה הביתה, רוזי ‬ ‫מלבורן -‬
‫- סידני -‬
‫בסדר, אני רוצה שכולם יעמדו!‬
‫- בנגקוק -‬
‫לכולנו יש חלומות, רעב להצליח.‬
‫כשאת באמת מושקעת במה שאת עושה,‬
‫זה מה שגורם לדברים לקרות.‬
‫אנחנו אוהבות אתכם, בנגקוק!‬
‫תודה רבה!‬
‫תודה.‬
‫למרבה הצער, למרבה הצער הרב מאוד...‬
‫כמו שאמרנו קודם, ‬ ‫זה המופע האחרון שלנו במסע ההופעות הזה.‬
‫ואני מרגישה שכל ארבעתנו הצלחנו מאוד,‬
‫ואני גאה מאוד בכל אחת ואחת מאיתנו,‬
‫כי עברנו הרבה.‬
‫אני יודעת שאתם רואים רק ‬ ‫את הדברים שעל הבמה, ‬
‫אבל אני מרגישה שכולנו עוברות ‬ ‫כל כך הרבה דברים אחרים, ואני גאה מאוד.‬
‫במהלך ההופעות, אנחנו תמיד מסתכלות החוצה‬ ‫ומדברות לקהל.‬
‫דיברתי לקהל, ואז הסתכלתי על החברות שלי,‬
‫והייתי… ואז התחלתי לבכות.‬
‫כי הרגשתי שזאת הייתה הפעם הראשונה‬ ‫שדיברתי עם כל אחת.‬
‫כאילו, אני מרגישה שזה כל כך קשה ‬ ‫שכולנו רחוקות מהבית...‬
‫דמעות של שמחה.‬
‫-דמעות של שמחה. זה בסדר.‬
‫ובכל פעם שאנחנו בתאילנד, אני מתרגשת מאוד.‬
‫אני לא יודע למה.‬
‫עכשיו אני אבכה. אני לא רוצה לבכות.‬ ‫-כולם יבכו.‬
‫כולם, לבכות.‬ ‫-כולם, לבכות.‬
‫זה היה כמו רכבת. אני ואז ג'ני ואונני.‬
‫ואם היא בוכה, אז ליסה בוכה, ואז...‬
‫אני לא בוכה.‬
‫אני לא בוכה. אני בוכה אחרונה.‬
‫תודה רבה שבאתם. ביי!‬ ‫-ביי!‬
‫תלכו בזהירות. תיזהרו.‬
‫תודה.‬ ‫-להתראות.‬
‫ביי!‬
‫מעריץ?‬
‫אני גאה מאוד במה שיצרנו בתור בלאקפינק.‬
‫גדלנו למשהו שאפילו לא ידענו שהוא אפשרי.‬
‫וככל שהמעריצים מופתעים מהתוצאה,‬
‫גם אנחנו.‬
‫לכן יש הרגשה שזה מסע שהם יצאו אליו איתנו.‬
‫ביי-ביי!‬
‫אז כשמישהו שואל אותי, "זה מלחיץ אותך?"‬
‫אני אומרת, "לא", כי אני חושבת‬ ‫שאנחנו עושות עבודה נהדרת,‬
‫ויש לנו עוד מה להראות לכם. זאת רק ההתחלה.‬
‫בשר!‬
‫זהירות, הצלחת חמה.‬
‫זה נראה מדהים!‬ ‫-אני יכולה לטעום?‬
‫תודה.‬
‫אתה מכיר אותנו?‬ ‫-כן.‬
‫הייתן כאן כבר פעם, נכון?‬ ‫-כן, נכון.‬
‫היינו כאן כשהיינו חניכות.‬ ‫-כן, אכלתן כאן.‬
‫אני זוכר.‬ ‫-הייתי כאן מההתחלה.‬
‫לא יכולתי לטפל בכם יפה אז.‬
‫באמת? זאת הסיבה שאתה כל כך נחמד עכשיו?‬ ‫-כן. אני מקווה שתיהנו מהאוכל.‬
‫תודה.‬ ‫-תודה.‬
‫הלסי יצרה איתי קשר פתאום.‬
‫היא הייתה בפריז?‬
‫היא שאלה, "את בפריז?"‬ ‫ואמרתי, "אל תגידי לי שאת כאן".‬
‫זו הייתה הפגישה הראשונה שלנו‬ ‫והרגשתי כאילו שזאת הפעם החמישית.‬
‫והיא אמרה אותו הדבר.‬ ‫"זאת הייתה הפעם הראשונה שלנו?"‬
‫אמרתי, "כן". היא בדיוק כמונו.‬ ‫היא פשוט מדברת כמונו.‬
‫היא מאמריקה, או...‬ ‫-אני חושבת שהיא מלוס אנג'לס.‬
‫לוס אנג'לס! קדימה, לוס אנג'לס!‬
‫אני רוצה לגור בפריז.‬ ‫-גם אני! למשך שנה.‬
‫נגור בפריז למשך שנה.‬ ‫-את כבר פריזאית.‬
‫אחרי שנה, אני רוצה לנסוע לארצות הברית.‬
‫אני רוצה לגור בפריז, אבל אני רוצה גם‬ ‫לגור בארצות הברית ובאנגליה.‬
‫עשרים שנה?‬
‫אני חושבת שליסה תטייל מסביב לעולם.‬
‫ארבעים ושלוש?‬ ‫-אני אהיה בת 40?‬
‫מה, אנחנו נהיה בנות 40?‬ ‫-אני אהיה בת 42.‬
‫אני חושבת שכולנו נהיה...‬ ‫אתן חושבות שכולנו נהיה נשואות עד אז?‬
‫אני חושבת שזה ייתכן.‬ ‫-כמובן! זה 43. כאילו, בחייכן!‬
‫אני לא בטוחה בקשר לתינוקות...‬
‫אני חושבת שכולנו נהיה נשואות.‬
‫יהיו לנו תינוקות עד אז, בגיל 42, 44.‬
‫יהיו לנו ילדים?‬
‫אם לא, נוכל להתחתן גם מאוחר יותר בחיים.‬
‫נהיה נשואות טריות?‬
‫בלי תינוקות!‬
‫לא נעשה קאמבק?‬
‫בגיל הזה?‬
‫ייתפס לך הגב!‬
‫אני לא חושבת שנוכל לרקוד.‬
‫נצטרך לעמוד.‬
‫עברית: שלמה ליברמן‬