Downloaded from YTS.MX
A NETFLIX SAJÁT GYÁRTÁSÚ DOKUMENTUMFILMJE
Official YIFY movies site: YTS.MX
HAMAROSAN!
Hét év után ma debütál a YG legújabb lánycsapata.
Bemutatjuk a BLACKPINK-et!
HÁROM ÉVVEL KÉSŐBB
Nagy tapsot kérek a BLACKPINK-nek!
Sziasztok, mi vagyunk a BLACKPINK!
A következő vendégünk minden idők legsikeresebb koreai lánycsapata.
…a sikeres k-pop-csapat…
A k-pop csillaga: a BLACKPINK!
A BLACKPINK lett
minden idők legsikeresebb női k-pop-csapata.
Történelmet írtak: ők léptek fel először lány k-pop-csapatként a Coachellán.
Az amerikai televíziózás történetében először élőben
itt a BLACKPINK!
- BLACKPINK! - BLACKPINK!
Gratulálok, BLACKPINK!
SZÖUL
2020 ELEJE
Éhes vagyok!
- Tényleg? - Igen.
- Ettem már ma valamit? - Nem.
Van az az édesség. Kicsit, mint egy croissant injeolmi-val.
Nem szeretitek az injeolmi-t?
Nagyon finom!
Mondja a thai lány az autóban.
Izgatottak vagyunk, amikor kijön egy új lemez.
„Hurrá! Még egy, végre!” Tudod?
Talán félúton vagyunk.
Mindig félúton vagyunk. „Vannak ezek a dalok…
Csak fel kell vennünk őket.”
Sokan szeretik a zenénket,
és ez arra ösztönöz, hogy más, új dolgokat próbáljunk ki.
- Ideje zenélnünk egy kicsit! - Igen.
Annyi mindent mutathatunk az embereknek.
Szerintem olyan igazán csajosat még nem csináltunk.
Sokféle dolgot gyakoroltunk, sok mindennel kísérleteztünk
a gyakornoki időnk alatt,
a kérdés csak az, mennyit tudunk ebből megmutatni
a BLACKPINK-ben.
Amikor azt mondom, csajos, ilyesmire gondolok…
hogy helló…
Mire?
Miért van itt ekkora késés?
Le tudod venni kicsit?
Húzd egy kicsit előbbre!
Én vagyok a producer-dalszerző.
Én írtam minden eddig megjelent dalt.
Most már négy éve.
A taktika kezdetben…
PRODUCER / DALSZERZŐ
…kislemez, bumm, kislemez, sláger volt.
Most már inkább a saját történetünket akarjuk elmondani.
A rajongók megőrülnek érte. Egyre többet akarnak.
Nagyon sok minden van itt, de…
megválogatjuk, mit adunk ki.
Sziasztok!
Oppa, micsoda bőrdzsekid van!
- Király! - Ne tegyél úgy, mintha túlöltöztem volna!
Mindig így nézek ki.
Kellett volna aludnom egy kicsit.
Rácsapok a csuklódra. Álmos vagy?
Jobb lett?
Nemsokára kijön a Lady Gaga–BLACKPINK szám.
Sokat melóztunk vele újév előtt.
Fantasztikusak és hihetetlenül sikeresek.
Szerintem erre egyikünk sem számított.
Néha rácsodálkozom. Uram isten!
Felérünk a hírnevünkhöz?
„Sour Candy”
Rá lehet kattanni.
Újravegyük a „Crazy Over You” pár részét?
Mindenkinek más a kulturális háttere,
ettől lesz az, aki.
És mindez együtt teszi különlegessé a BLACKPINK-et,
ettől tűnik ki.
Ki szeretné felpattintani a saját részét?
Rosé, akarod az intróval kezdeni?
Rosé koreai lány, aki Ausztráliában nőtt fel.
Van, hogy hajnali hatig is itt marad a stúdióban.
Néha elcsodálkozom. „Te még itt?”
Ez nagyon ott van.
Jisoo igazi koreai lány, Koreában nőtt fel.
Ő az unnie a csapatban. A legidősebb.
Igazi profi pókerarca van.
Jisoot már vagy hat éve ismerem.
Láttam sírni…
egyszer.
Elképesztően okos.
Sokan azt hiszik, az okossága papírszagú, de talpraesett is.
Megijedtem.
Lisa Thaiföldről jött.
A mosolya mindig laza, nyugodt, minden rendben, minden jó.
De a megfelelő pillanatban,
amikor megszólal a zene, tetőfokára hág a feszültség,
akkor előjön a gyilkos ösztöne.
Jennie Koreában született, de később Új-Zélandra költözött.
Nagyon tiszta.
A véleménye, az érzései.
Maximalista.
Annyi különböző kultúra találkozik itt,
másképp járnak, másképp beszélnek, másképp öltözködnek.
Tökéletesen kiegészítik egymást.
Lenyűgöző.
Koreaiak vagyunk, akik zenélnek.
Ha koreaiak zenélnek, az már k-pop? Nem értem.
Koreai pop.
A nyelv az egyetlen közös pont.
Miért nem vonatkozik ez minden országra?
Mi a k-pop?
K-pop.
A k-pop viharként söpör végig Amerikán.
A k-pop világszintű kulturális jelenséggé vált.
A műfaj már két évtizede hódít.
Egy háromtagú csapat, a Seo Taiji and Boys.
Nagy tapsot nekik!
A Seo Taiji zenéjét erőteljes ritmus és flashtánc jellemzi.
Jól énekelnek, jól néznek ki, és jól táncolnak.
A k-pop iránt szokatlanul nagy a külföldi érdeklődés.
Néhány nagyobb zenei ügynökség elkezdett csapatokat összeállítani.
Énekesek, rapperek és táncosok.
Az ipar egyik nehézsúlyú szereplője a YG Entertainment.
…hozzájuk köthető a hatalmas sikert arató „Gangnam Style”.
Az iparág több milliárd dollárt hoz évente.
Az énekesek kinevelése önmagában is egy ipar.
Már 11 évesen gyakornoknak állnak.
Együtt nevelkednek. Együtt tanulnak.
Minden hangot, minden mozdulatot kigyakorolnak.
A tét nagy. Van, aki pár hónap gyakornokság után debütál.
Másoknak egy évtizedbe is telhet. És van, aki soha nem jut el addig.
Hányat kell választanom?
Nagyon jó, amikor egy új albumra készülünk,
mert igyekszünk valami újjal állni elő,
ami mégis illik hozzánk,
ez az egyik legkreatívabb része az egésznek.
Olyan természetesen szexi vagy!
- Tényleg! - Nincs mit tenni!
Bármit veszünk fel, figyelünk rá, illik-e a csapathoz,
de ez… Minden eset más.
Nagyon hosszú idő.
Nem kéne kicsit szorosabbra húzni? Mit gondolsz?
Mert ez az oldala nagyon fent van.
Oké.
Lisa!
Lisának sok minden tetszik.
- Bármit felvehet. - Minden jól áll neki.
A stílust nehéz meghatározni.
Szerintem a divatban nincsenek határok.
Nem úgy gondolunk rá, hogy ez koreai, ez nyugati, ez ázsiai.
A divat szerintem egyszerűen nemzetközi.
Minél kevésbé vannak határok, annál kreatívabb lehetsz.
És mivel őrületes koreográfiánk van a színpadon,
mindent mérnöki pontossággal kell megtervezni.
Igen. Nehogy bármi kivillanjon valahol.
Igen.
- Mi ez? - Ez a Coachella.
Nem találtam el a hangot.
Ezért nem szabad visszanézni a régi felvételeket.
„Nem találtad el a hangot,
és tánc közben ezt kellett volna csinálnod,
- de elsietted.” - Nem találtam el a hangot. Nem volt jó.
Annyira izgultunk!
Igen. Ha bármi, akkor stresszes.
Ha valami nem jön össze, ha nem sikerül tökéletesen a fellépés,
az elég stresszes.
Más koncertekhez képest ez egészen elképesztő volt,
nagyon izgultunk.
Az első fellépésünk volt ezen az ismeretlen helyen, Amerikában.
Gyakornokként erről álmodoztam.
Ezt akartuk.
- Ezt. - Ezt.
Kerülni szoktam azokat az interjúkat, ahol rólam kérdeznek,
nem szeretek magamról beszélni, de…
Milyen Jennie?
Eleinte nehéz volt kiismerni, de mióta közel kerültünk egymáshoz,
azt mondanám, nagyon hűséges, kedves, és nagyon jó barát.
PILÁTESZOKTATÓ
Minden nap találkozunk, úgyhogy jól ismerem, mintha a húgom lenne.
Amikor látom a tévében, eszembe jut, hogy Jennie sztár,
de egyáltalán nem szállt el.
Nagyon jól csinálod.
A kevés barátaim egyike.
Lassan.
Egy lábat felemelünk, és jön az arabeszk póz.
A turnék után mindig fáj mindenem.
Úgy érzem, én vagyok az, aki folyton betegeskedik.
Vannak napok, mint minden embernek,
amikor nagyon jól érzem magam,
és van, amikor nagyon nem.
Az éneklést, a rappet, a táncot mindig élvezem,
de folyton színpadon vagyunk,
tökéletesnek kell lennünk, mindig ugyanazt adjuk elő.
Mintha minden nap két órán át edzenél.
Soha nem lesz könnyű.
Sőt, ahogy idősebb leszel, egyre nehezebb.
Koreában születtem.
Ketten vagyunk anyukámmal. Egyke vagyok.
Szöulban éltem tíz éves koromig.
Ausztráliában és Új-Zélandon is jártam anyával,
és Új-Zélandon minden olyan jó és békés volt.
Anya megkérdezte, nem akarnék-e ott élni.
Én meg azt mondtam, szívesen.
Úgyhogy tíz és 15 éves korom között egyedül voltam Új-Zélandon.
Nem sok időt töltöttem egy házban anyukámmal…
egészen mostanáig.
Egy családnál laktam.
Rengeteg mindent tanultam.
Jobban értek angolul, mint kezdetben.
Eleinte a barátaim sokat segítettek,
megmutatták a jegyzeteiket. Most már egyedül is megy.
Mindenféle óra van az iskolában,
elmennek kempingezni, hangszeren tanulnak, aki akar, rajzol.
Minden rajtad múlik.
Már tízévesen is döntéseket kell hoznod.
Nagyon fontos a számomra, hogy ezt ilyen fiatalon megtapasztaltam.
Ettől lettem az, aki.
Nagyon szégyenlős vagyok.
Régen nem is mertem telefonon rendelni semmit.
Utáltam.
Sok időbe telt, amíg eljutottam ide.
Tizenöt évesen azon gondolkodtam, hogy Amerikába költözöm.
Odamentem, megnéztem az iskolát. Szinte már el volt döntve, 80 százalékban.
Aztán visszamentem Új-Zélandra összepakolni,
és rájöttem,
hogy nem akarok Amerikába menni, és megint egyedül tanulni.
Énekes akarok lenni. Nem tudom, honnan jött.
Amint hazajöttem, elmentem egy meghallgatásra,
és szerencsére egyből bekerültem.
Azt gondoltam: „Hű, itt mindenki annyira jó!
Tudják, mit csinálnak! Be kell érnem őket!”
Csak ez járt a fejemben.
JENNIE KÉPZÉSÉNEK ÖTÖDIK ÉVE
Milyen csinos vagy!
Nagyon régen volt.
Sok sötét és erőteljes dalt énekeltem.
Gyakran elgondolkodom rajta, mit csinálok most.
Annyira különbözött a mostani dolgaimtól.
- Jessie! - Mindig olyan menő vagy!
Szomorú, de azok közül, akikkel eleinte együtt tanultam,
most senki nincs itt velem.
Aztán amikor megjelent Lisa, azt gondoltam…
„Van, aki erre született!”
Én… Rapper vagyok, és vezértáncos.
Sziasztok!
Ez milyen cuki!
Imádom a vintage ruhákat. Bárhova megyek, Amerikába vagy bárhova,
mindig a vintage boltokat keresem.
Hűha! Voilá!
Ez 1,1 millió von.
- Ez pedig 320 000 von. - És ez?
Ez 750 000 von.
- Ez 1,1 millió von? - Igen, mert a '90-es évek elejéről való.
Mennyire menő!
Elvihetem?
Anyukám kezeli a pénzügyeimet.
Azt mondja: „Nem, Lisa! Fejezd be a vásárlást!”
Mindig ilyen, de nem igazán hallgatok rá.
Sajnálom, anyu!
1997.
Akkor születtem.
Thaiföldön születtem.
Buriram tartományban.
Hároméves koromban Bangkokba költöztünk.
A nagynénémnek volt egy együttese,
mindig a mikrofonállvánnyal játszottam.
Lehajtottam addig, hogy egymagas legyen velem.
Aztán magamnak énekeltem és táncoltam.
Anyu innen jött rá, hogy szeretek táncolni.
És óvodáskoromban beíratott táncórára.
Így kezdődött az egész.
Sok versenyre is benevezett…
táncversenyekre, meg minden.
Mióta breaktáncolsz?
Régóta.
Elindultam egy versenyen. 12-13 éves lehettem.
Aztán egy srác azt mondta, próbáljam ki az éneklést,
és megkérdezte, nem akarok-e énekes lenni.
Akkor jöttem rá, hogy énekelni és táncolni is szeretek.
A YG-nél éppen akkor tartottak meghallgatásokat.
Úgyhogy döntöttem.
Oké. Meg kell próbálnom.
Ez a meghallgatás?
Hány réteg ruha van rajtad? Mért vettél két nadrágot?
Ez meg mi?
- Te jó ég! - Ez fantasztikus!
- Mennyire menőn nézel ki! - Nagyon igyekszem.
A meghallgatás után vártam, hogy felhívjanak.
Csak vártam és vártam.
Két hónapig vártam!
Aztán felhívtak. Azt gondoltam: „Micsoda? Lehetséges?”
Anya kicsi lánya voltam.
Amikor anyu nélkül kellett Koreába utaznom,
úgy éreztem, ideje egyedül boldogulnom.
Tizennégy éves voltam.
Gyerek.
Nem beszéltem koreaiul.
Épp csak köszönni tudtam, nulláról kellett indulnom.
LISA KÉPZÉSÉNEK MÁSODIK ÉVE
Szerencsére ott volt Jennie.
A gyakornokok közül csak ő tudott angolul.
Angolul beszéltem vele…
és neki szóltam, ha bármi történt.
Ez az.
Ahogy jónak érzitek.
Úgy énekeltek, ahogy akartok, mind kicsit másképp csináljuk.
- Mehet! - Oké.
Az a nagyszerű,
hogy mindenki azt akarja, ami a csapatnak mint egésznek a legjobb.
Király. Szerintem jó lesz.
Oké.
Mióta együtt lépünk fel,
próbáljuk megtalálni az egyensúlyt, ami mindenkinek megfelel.
Azt hiszem.
Mi a helyzet?
Ülj ide, Jisoo!
Mit gondolsz?
Szerinted meg tudod ma tanulni?
Jó lenne megtanulni, hogyan rajzoljam meg rendesen a szemöldökömet.
SMINKMESTER
Ha megmutatod, úgy csinálom majd.
Ma tőled tanulok.
Így szoktad tanítani?
- Másoknak? Igen. - Tényleg?
Vannak ilyen órák?
Rég meg kellett volna tanulnom.
Van, aki BLACKPINK-sminket jön tanulni.
BLACKPINK-sminket?
Fiatalabb koromban
a rokonaim kiközösítettek, mert csúnya voltam.
Tessék?
Majomnak csúfoltak.
Semmi baj. Most te vagy a legszebb.
Kjonggi tartományban nőttem fel, Gunpo városban, Sanbonban.
A szüleimmel,
a testvéreimmel és a nagyszüleimmel éltem.
Nagyon más most az életem,
mint ahogy akkor elképzeltem.
Író vagy festő akartam lenni.
Pedig nem tudtam jól festeni.
Aztán tizenegyedikben beléptem a színjátszókörbe.
Megpróbálkozzam a színészkedéssel?
Azt mondták, járjak el meghallgatásokra,
mert kell a tapasztalat.
Az első meghallgatás a YG-nél volt.
Nem sok mindent tudtam a YG-ről,
mielőtt első nap megérkeztem.
Nagyon távolinak tűnt.
Sose hittem volna, hogy egyszer majd tényleg ezt csinálom.
És most? Szerinted eltűnt a babaháj?
Igen, régebben babásabb voltál itt…
Rament kell ennem ma lefekvés előtt.
Akkor talán úja a régi leszel. De nem, most csinos vagy.
Akkor nagyon tiszta voltál.
De te is megváltoztál azóta!
Saját üzleted van!
Ki mondta, hogy nyiss saját üzletet? Na! Ki mondta?
Te voltál.
Ez volt a nagy tervem.
Most is nagy dolgokat tervezek.
Szerintem kevesen tudják igazán,
mit is akarnak csinálni, mi az ő útjuk.
Azok a szerencsések.
Szerintem nem sok ilyen ember van.
Nagyon nehezen tudok elaludni.
Túl sok minden jár a fejemben.
Az éneklés egyfajta stresszoldás,
ha énekelek, valahogy minden értelmet nyer.
Ez nagyon nehéz dal.
Nem hittem, hogy valaha menni fog.
Néha hiányzik az az idő, amikor gyakornokok voltunk.
Mert akkoriban állandóan körülvett minket a zene.
De mostanában sokat dolgozunk, úgyhogy muszáj időt szakítanom rá.
Ezért mindig este szoktam, amikor aludnom kéne.
Sziasztok, fiúk-lányok!
A nevem Roseanne,
és most ébredtem.
Ez itt a pizsamahírek!
Új-Zélandon születtem.
Nyolcéves koromban költöztem Ausztráliába.
Akkoriban folyton zongoráztam.
Ültem a zongoránál, egy altatódalt játszottam magamnak,
de nagyon álmos voltam, belealudtam,
és a térdemre ejtettem az államat.
Vasárnaponként templomba jártam, sok koreai barátom lett.
De a suliban olyan voltam, mint bármelyik ausztrál gyerek.
Gratulálok, Rosé!
Élveztem ezt a kettős életet.
Kicsit, mint Hannah Montana.
Vicces.
Apa látta a híradóban, hogy a YG Ausztráliába jön.
Azt kérdezte: „Elmész egy meghallgatásra?” Nagyon meglepődtem.
Azt hiszem, megkérdeztem tőle, szeretem-e a zenét.
Azt mondta: „Igen, egyértelműen.
Kellene kezdened vele valamit.
Különben 25 éves leszel, és bánni fogod, hogy meg sem próbáltad.”
Tizenhat éves voltam.
Elmentem a meghallgatásra, visszahívtak,
és azt kérdezték, Koreában tudok-e lenni két hónap múlva.
Ezzel megváltozott az életem.
Abbahagytam az iskolát.
Ausztráliában abbahagytam az iskolát.
Sosem gondoltam, hogy a családomtól távol élek majd.
Két hétnél hosszabb ideig még sosem aludtam máshol.
Nagyon… Istenem! Elsírom magam.
Elsírom magam.
Igen.
A kollégiumban első este
mind egy szobába kerültünk.
Mindenki aludt.
Hozott egy gitárt Ausztráliából, én meg mondtam,
hogy játsszon nekünk valamit.
Mi négyen voltunk ott. Nem tudom, miért, de így alakult.
Hajnalig énekeltünk.
Mind a négyen. Valaki megadta a hangot.
Azt hiszem, Jisoo.
Annyira vicces volt. Nem hihetetlen?
A szemem!
A szemem.
Milyen szép!
Állj ide!
Egy, kettő…
- Jó! - Mutasd!
Az ötödik emeleti koreai órám után
lementem a lifttel az alagsorba.
Ott volt ez a lány…
rövid, hátrafogott hajjal.
Elég szerencsétlennek nézett ki.
- Izgultam. - Persze hogy izgultál.
Azt gondoltam: „Ó!
Egy új lány?”
Eléggé…
- …bizalmatlan voltam a riválisokkal. - Igen.
Nagy volt a rivalizálás.
Akkoriban minden gyeongjaeng volt.
A riválisának nézett, pedig úgy meg voltam szeppenve!
Mindenki olyan jó.
Egyidősek voltunk…
és hasonlított az ízlésünk.
Mindketten más országból jöttünk, ha rosszul éreztük magunkat,
egymáshoz fordultunk.
Olyanok voltunk, mint két tojás.
Mint az igazi ikrek.
Gyakran, ha elmentünk valahova, ugyanazt vettük fel.
És a szabadnapjainkat is mindig együtt töltöttük.
Ausztrál akcentussal kezdett beszélni.
Most is hallani néha.
Nem!
- De! - Nem!
Nem is tudom…
Sose gondoltam, hogy Koreában fogok élni.
Aztán 16 évesen hirtelen
Korea lett az otthonom.
Nehéz volt?
Persze.
Úgy is, hogy itt voltam?
Te? Nem vagy nagy segítség.
Viccelek.
Igen.
A testvéremmel nőttem fel. Testvér nélkül olyan más!
De Lisa itt volt.
Ha nehezen bírtam, Roséra néztem, ő meg rám.
Amikor szomorú voltam, rád néztem, és azt gondoltam: „Oké.”
Szerintem a k-pop a gyakornoki időtől lesz k-pop.
6 ÉV KÉPZÉS - 5 ÉV KÉPZÉS 4 ÉV KÉPZÉS - 5 ÉV KÉPZÉS
Együtt élünk, mint egy bentlakásos iskolában,
csak itt edzünk.
Azt hiszem, kilencen voltunk.
Egy nagy csapatban gondolkodtak,
úgyhogy sok lány volt.
Minden tárgyból meg kellett felelned az elvárásoknak.
Eleinte nagyon sok órám volt.
Napi három-négy táncóra és gyakorlás.
Két-három tanár tanított hangfejlesztést.
Nagyon kemény volt.
Kéthetente egy szabadnapot kaptunk,
aztán újabb 13 napon keresztül gyakoroltunk.
Napi 14 órát dolgoztunk.
Nem könnyű.
Rengeteg ismétlés.
Fiatalon elsajátítanak minden technikát és eszközt,
amire a következő tíz évben szükségük lesz.
Van az alapvető rutin, amit a tánchoz meg kell tanulnod.
Jennie azt mondta: „Ez az első, amit tudnod kell,
megtanítom az első mozdulatokat.”
Azt mondta: „Csináld ezt!” Én meg: „Nem tudom, hogy!”
Emlékszem az első táncórádra.
Soha életemben nem táncoltam.
Cuki voltál.
Ha megkérsz egy 16 évest, hogy életében először táncoljon,
az elég vicces. Úgy néztem ki, mint…
Annyira mérges voltam magamra utána.
Azt mondtam: „Olyan leszek, mint Lisa!”
Mert igazi Lisa táncos volt. Ő volt a legjobb.
Minden hónap végén összeült a főnökünk a producerekkel,
és előadtunk egy szólószámot, egy közös számot és egy koreográfiát.
Mindent magunknak kellett megtervezni,
mindenkinek megvolt a szerepe.
Valaki a hangért felelt, az az ő feladata volt,
de én mindig a táncot vállaltam.
Mindig én terveztem meg a koreográfiát.
Minden hónapban! Minden egyes hónapban…
öt éven keresztül.
A havi bemutató után leosztályoztak.
Volt, aki A-t kapott, volt, aki B-t, volt, aki C-t.
Emlékszem, minden hónapban el kellett búcsúznom egy barátomtól,
mert kiesett a rostán.
Annyi szabály volt, annyi minden: „Ezt nem szeretik. Azt nem szeretik.”
Mindenbe belekötöttek.
A szemembe mondták, hogy nem vagyok jó,
és nem volt szabad összeomlanom tőle…
elég kemény volt.
Nem volt túl jó hangulat.
Nem ihattunk, nem dohányozhattunk, nem lehetett tetoválásunk.
Ritkán mentem haza,
hétvégén is gyakorolnom kellett.
A szüleim szomorúak voltak és aggódtak.
De nem igazán
érzelgősek,
tudták, hogy ezt kell tennem,
úgyhogy azt mondták, tartsak ki, csináljam végig.
Gyakran felhívtam anyukámat…
felhívtam, és azt mondtam: „Anya, olyan nehéz!”
Mire ő: „Gyere haza!” Én meg: „Nem!” Apám is azt mondta: „Rosé, gyere haza!
Azt akarjuk, hogy itthon legyél!”
Utáltam, amikor azt mondták, menjek haza.
Nem ezt akartam hallani.
Kicsit később kezdtem, mint a többiek,
úgyhogy nekem vannak emlékeim a suliról meg a barátaimról.
Ezt nagy áldásnak tartom.
Nem bánom, hogy gyakornok voltam, és megtanultam táncolni meg énekelni.
De jó lett volna otthon maradni
tizennyolc-tizenkilenc éves koromig.
A középiskolában sokan szereznek szép emlékeket.
Nekem ez kimaradt.
A várakozás volt a legnehezebb.
Nem gondoltam, hogy sikerül. Már majdnem feladtam.
Napokat töltöttünk együtt a lányokkal,
és nem tudtuk, hova tartunk.
Azt kérdeztem magamtól:
„Fel akarod adni, csak mert nem könnyű?”
Tudtam, hogy képes vagyok rá. Minél keményebbek voltak,
annál inkább azt gondoltam: „Megcsinálom. Megmutatom nekik, mennyit érek.”
Ennyi minden után nem megyek haza anélkül, hogy valamit csináltam volna.
Az olyan kínos lenne. Ezt gondoltam.
Tovább kellett küzdenem. Mindent bele kellett adnom.
„Nem érdekel, hogy hosszú a képzés.
Hadd szóljon! Már nem érdekel.”
A CEO minden második hónapban más csapatba osztott be,
csak hogy meglássuk.
És egyszer csak kiválasztott négyünket.
Megnéztek minket együtt,
megnéztek mindet külön-külön képernyőn,
és vettünk fel közös demókat.
Olyan természetes volt.
Egymásra kattantunk.
Nagyon jól kijöttünk egymással.
Legtöbbször van valami: „Többet akarok énekelni!”
Vagy: „Én akarok középen lenni!”
Minden csapatban mennek ezek a kis harcok.
De mi négyen pontosan tudtuk, ki mit csinál.
Ezért alkotunk jó csapatot.
Nem könnyű négy lánynak egy csapatban lennie.
Ha csapatban dolgozol,
mindenkinek megvan a maga helye és szerepe,
és mindenki megmutathatja magát.
Így jön létre a szinergia.
Ez megváltoztatta a hozzáállásomat. Ha mindenki a helyén van,
nagy dolgok születnek.
Amikor először bejöttem a képbe, hét, nyolc, kilenc lány volt.
Elkezdtünk felvenni pár számot,
megnéztük, mi hangzik a legjobban.
Egyből a négy lány lett a nyerő.
Aztán persze megnézed őket egyesével,
a karakterüket.
Ők négyen összepasszoltak.
Teddy kicsit mintha CEO lett volna.
Ha valaki csinált valamit Teddyvel, vagy találkozott vele,
az nagy szónak számított.
Nem sokat tudtam róla.
Annyit, hogy a 1TYM tagja volt.
Ez egy másik kor.
Szerettem volna azzá válni, akire fiatalon szükségem lett volna.
Nem ismertem senkit, aki kívülről rám nézett volna,
és megmondja, merre menjek.
- Amikor először találkoztunk… - Gyakornok voltam.
Izgultam. Nem igazán tudtam beszélni vele.
Amikor veled találkoztunk… az az utolsó lépés volt.
Az volt a végső megmérettetés. Ha veled találkozunk, debütálni fogunk!
Oppa, emlékszel… amikor ezerszer felvettük azt a füttyöt?
Sosem felejtem el.
Azt nem felejtem el.
Kis híján nem is a „Whistle”-lel debütáltunk, de…
Sokan kockázatosnak tartották.
De utolsó pillanatban mellette döntöttünk.
Van benne valami furcsa country hangzás, nagyon minimál.
Sokaknak üresnek tűnt.
A legtöbben ellenezték. De azért mi toltuk.
Tudod, milyen kép az ott?
Az első fotózásunk BLACKPINK-ként.
Igen.
Oppa kedvenc képe.
Amint megláttam a kész képet, azt gondoltam:
„Ez jó buli lesz.”
2016. AUGUSZTUS
BEMUTATKOZIK A BLACKPINK
A YG hamarosan bemutatja az első új lánycsapatát
a 2NE1 hét évvel ezelőtti debütálása óta.
Az új csapat Teddy produceri vezetésével készül a bemutatkozásra.
A tagokat és a dalokat is titokzatos homály fedi.
Csapassuk!
Nem semmi!
„Sokféle… különböző szín…”
Hogy megy?
Csak azt akartam, hogy az emberek meglássák bennünk a lehetőséget.
Nem kell, hogy azt gondolják: „Hű! Ez az új csapat
minden szempontból teljesen tökéletes!”
Azt akartam, hogy kíváncsiak legyenek ránk.
Sziasztok!
Rosé vagyok a BLACKPINK-ből.
Sziasztok! Jennie vagyok a BLACKPINK-ből.
Sziasztok!
Jisoo vagyok a BLACKPINK-ből.
Sziasztok! Lisa vagyok a BLACKPINK-ből.
Rengeteget készültünk a csapattal,
hogy itt állhassunk ezen a színpadon.
Izgulok, és izgatott vagyok.
Keményen fogunk dolgozni, hogy megmutassuk
a BLACKPINK különleges színeit.
Szeressetek minket!
Köszönjük!
A bemutatkozás után…
minden pont úgy történt, ahogy elképzeltem.
Gyerünk!
- Sziasztok! - Sziasztok!
Alig várom. Elmondod, ki a következő fellépő?
Két daluk az Inkigayón jött ki a múlt héten.
Megnézzük a BLACKPINK, a legdögösebb újoncok előadását?
- Zene… - …indul!
A YG új lánycsapata, a BLACKPINK
a bemutatkozása után 14 nappal a toplista élére került.
Ez még sosem sikerült lánycsapatnak ilyen gyorsan.
Emlékszem a bemutatkozásunkra.
Sok díjat nyertünk.
Hű!
Azt éreztem: „Hűha! Megcsináltuk!”
A „Whistle” egyre népszerűbb lett, és amikor a toplista élére került…
örültünk és izgatottak voltunk.
A BLACKPINK ELSŐ SZÁMA AZ ELSŐ
A BLACKPINK DEBÜTÁLT: VILÁGSZERTE ELSŐ HELYEN A LÁNYCSAPAT
A legjobban azon csodálkoztam,
hogy a „Whistle” került a slágerlisták élére.
Attól voltam a legizgatottabb.
Emlékszem…
a próbateremben hallottuk, hogy második helyen vagyunk.
Folyton a listát figyeltem, de mennünk kellett próbálni.
Óránként ránéztünk.
Valaki bejött, és azt mondta: „Istenem!” Fel-le ugráltunk.
A barátaim szóltak, ha hallották.
„Itt vagyok, és a ti számotokat játsszák!”
Furcsa érzés volt.
Azt válaszoltam: „Te jó ég, király! Küldj róla videót!”
Lisa! Szeretlek!
Nagyon bejön a stílusuk.
Nagyon más, mint a többi k-pop-csapat.
Mert annyi külföldi tagjuk van.
Tényleg bárki valóra válthatja az álmát.
Övék a színpad.
Elképesztő, ahogy táncolnak.
Ha meghallom a számaikat, egyből táncolni kezdek.
Ez a legerősebb barátság, amit k-pop-csapatnál láttam.
Látszik, hogy szeretik, amit csinálnak, erre születtek.
Végre egy olyan lánycsapat, akikkel együtt rezgek.
Olyan menők.
A legkeményebb csajok a földön.
Amikor gyakornok voltam, senki nem ismert.
De mióta bemutatkoztunk a BLACKPINK-kel,
az emberek követni kezdtek mindenhova.
Nem tudtam, hogy ennyire híresek leszünk.
Mennyit aludtál tegnap este?
Három órát.
- Három órát? - Igen.
- Helyet kérek! - Kifelé, mindenki!
A gyakornokság alatt nagyon elszánt voltam. Annyira akartam!
De a bemutatkozás után egyre nagyobb lett a felelősség.
Mindenki nézzen a kamerába!
Aztán a nyomás, hogy mi lesz a következő. „És most? Mit csináljunk?
Kellene valami friss!” Mintha folyton a sarkamban lennének.
Felvétel!
A győztes a BLACKPINK!
Köszönjük! Szeretünk titeket!
Nagy nap ez a BLACKPINK számára,
hiszen 24 óra alatt a „Ddu-Du Ddu-Du” lett a legnézettebb koreai klip.
Három klip, több mint 400 millió megtekintés.
Egymilliárdos nézettség a Youtube-on.
Amikor a dolgok beindulnak,
az néha tud túl sok is lenni.
Igen.
Emlékszem, amikor először…
mentem haza Thaiföldre utána.
Az ottani fiatalok úgy tekintenek rám, mint a thaira, akinek sikerült.
Olyanok akarnak lenni, mint én.
Lisa!
ÜDV ITTHON HIÁNYOZTÁL!
De abban a pillanatban nem voltam benne biztos,
hogy tényleg a példaképük tudok-e lenni.
Énekes vagyok, de… Milyen énekes akarok lenni?
Elvesztettem a célt. Kerestem magamat.
Tényleg lehetek a példaképük? Hogyan ne okozzak nekik csalódást?
Ilyen gondolatok kavarogtak a fejemben.
A BLACKPINK SZÁLLÁSA
- Cukor kell! - Cukor kell!
- Egy kanál. - Egy kanál.
De ezt is szereted. A tanghulu más.
A tanghulu-ban ott van a gyümölcsök édessége.
Nem lettek jók az arányok, rég csináltuk már.
Túl sok lett a cukor.
Azért jól néz ki!
Ez egy hagyományos kínai édesség,
de itt, Koreában nem nagyon lehet kapni.
Egyszer majdnem felgyújtottuk a lakást.
- Túl sokat csináltunk. - Majdnem elégettük.
Kis híján eltűnt ez a ház.
Így tanítom Jisoot angolul.
Az elmúlt hat hónapban sokat fejlődött.
Mindent megért, amit mondok, úgyhogy néha angolul beszélek hozzá.
Milyen?
- Jó? Hadd kóstoljam meg! - Meleg.
Kicsit elégett.
Nem rossz.
Nem rossz, de nem is jó.
- Igen, legyünk őszinték. Nem sikerült. - Nem.
Nem tettünk bele elég vizet.
Miről beszélsz?
Nem teszünk bele vizet.
Unnie! Kell bele víz.
Kell bele víz? Nem kell bele.
Mit csináljak veled? Nézd! Semmi nem működik nélkülem.
Koreában az első, amit megkérdezel a másik nevén kívül, az a kora.
És ha idősebb nálad, akkor azt mondod neki: „Unnie”.
Szóval az unnie a nővéred megszólítása.
Mintha…
Máshol nincs ilyen.
Nem szólítjuk egymást a nevén.
Ha idősebb vagy, unnie, férfira pedig oppa.
Időbe telik megszokni, de ha ráérzel,
jobb, mint a nevek.
Ő nem Jisoo. Hanem Unnie.
Mintha egy család lennénk.
Amikor először kezdtem itt gyakorolni,
nem énekeltem vagy táncoltam korábban.
Elveszett voltam, de sokat tanultam tőled.
Mindkettőnknek… Ádáz verseny folyt akkoriban.
Húsz-harminc gyakornok volt összesen.
Mivel mi voltunk a legidősebbek,
mindenki hozzánk fordult a problémáival.
Tudtam, milyen gondjaik vannak. Azt kérdezték: „Unnie, mit tegyünk?”
Azt tanácsoltam, mondják el, ami bántja őket, de nehezen ment,
úgyhogy végül én segítettem benne.
Kétségkívül felelősséget érzek értük.
Megteszek mindent, hogy segítsek a többieknek.
Egész rendben van. Ehető.
Félsiker.
Oké. Csak Rosé és a beat.
- Jó ég! - Szavak nélkül, dallam nélkül.
Mehet!
Tudod, van, akinek tériszonya van,
vagy fél a víztől.
Én a stúdiótól féltem mindig, attól, hogy írjak valamit.
De tudtam, hogy egyszer muszáj lesz elkezdenem. Muszáj.
- Ezt megtartom. - Oké.
- Még egyszer. - Jó.
PRODUCER / DALSZERZŐ
Változtassam a ritmust? Ugyanazt csinálom.
- Kényelmetlen ezt énekelni? - Hogy kényelmetlen-e?
Kicsit. Talán megpróbálom még egyszer.
Találkoztam párszor Joe-val. Fantasztikus zenét csinál.
Kérdeztem Teddyt, mit szólna, ha Joe segítene nekem.
Ezen dolgoztunk. Ez Rosé első felvett száma.
Egy titkos mappába mentettük el a fájlt,
mert azt mondtam, senki nem hallhatja. Azt mondtam: „Rejtsd el mindenki elől!”
Amikor Rosé dalt ír, van egy történet a fejében.
Szégyenlős hozzá, hogy elmondja. Nagyon személyes ügy.
Mintha a naplója lenne.
Te jó ég!
- Mintha kicsit izgulnál. - Igen. „Fogalmam sincs, mit csinálok.”
Arra gondoltam, jó lenne, ha írnék valami…
Kettő-három óra fele, amikor felhívlak
És te látod a hívásomat
Valami ilyesmit.
- Szerintem jó. - Legszívesebben elsüllyednék.
- Ne! - Nem hiszem, hogy menni fog.
Teddy is ezt mondta tegnap.
„Meg kell tanulnod jobban megmutatni magad a stúdióban.”
Ez nem megy nekem könnyen, de…
- Mármint időbe telik. - Igen.
Nagyon tisztelem a zenét.
Nem akarok egy újabb lány lenni, aki énekel,
és mindenkinek azt mondja, zenét ír.
A legkevésbé sem.
- Hű, kell egy ilyen. - Igen.
Te jó ég!
Egyedül még jobban meg vagyok szeppenve.
Egyedül, a szobámban,
azt gondolom: „Írjak valamit?”
Akkor sokkal nehezebb.
Mert egyedül vagyok. Nem tudom, jó vagyok-e,
és ez megijeszt. Magamtól félek a legjobban.
Oké, vegyük fel! Mi a tempó?
Ezeket az akkordokat talán… egy hónapja találtam.
Csak… tetszett. Jól hangzik.
És azóta mindig ezt játszom.
Csak állj oda a mikrofonhoz, és énekeld fel.
Oké.
Szerinted menni fog? Sose próbáltam.
Szerintem menni fog. Próbáld csak meg!
Az a jó, ha pont megfelelő mennyiségű ember van itt.
akik elfogadják, bármi történik, és kihoznak belőle valamit.
Joe mindig azt mondja: „Itt biztonságos. Ami itt történik, az titok.
Hülyét is csinálhatsz magadból, nem mondjuk el senkinek.”
Kifejezhetem önmagamat.
Pedig általában mások dalait éneklem.
Mintha kölcsönvenném és magamra szabnám az érzéseiket.
Így meg teljesen a saját nézőpontomból beszélek.
Úgy próbálok kommunikálni a zenével, mint egy kisgyerek,
mintha most énekelnék először.
- Megint elvesztettem. - Megvan.
Lisa,
ezt vegyem fel a hazaútra?
Kuma!
BLACKPINK-pulcsi.
- Szerintem igen. - Ugye?
Megharaptál! Coco megharapott.
Azt mondja: „Nem érdekel.”
Annyi ruhám van, de nincs elég hely,
úgyhogy a teraszon tartom őket.
Nem kellene összepakolnunk a japán fellépésre?
Hozz valami ilyesmit! Hideg lesz.
- Hozz egy sálat is! - Nincs sálam.
- Adj egyet! - Vicces vagy.
- Adj egyet! - Nem tudok.
Ez nem sál!
Amikor dolgozunk, az nagyon fárasztó.
De amikor nem dolgozunk, akkor amiatt vagyok feszült.
Szerintem ez van. Ez a dilemma.
Amikor dolgozunk, pihenni akarok.
De amikor nem dolgozunk, azon gondolkodom: „Mit csinálok?”
- Ez a munka igazi hullámvasút. - Nem tudunk vele mit kezdeni.
Nagyon kiszámíthatatlan, nincs benne semmi rendszer.
Soha nem tudod, meddig fog tartani.
Megbecsülni is lehetetlen, ez a legnehezebb.
Ebben az évben végig úton voltunk.
- Egész évben kipakoltunk-bepakoltunk. - Mintha egy dal lenne.
Most már legalább eléggé felkészültünk, hogy megtervezzük a pihenést.
Mert tavaly csak úgy elment az idő…
Aztán jött a turné,
- mi meg: „Te jó ég!” - Te jó ég!
EGY ÉVVEL KORÁBBAN 2019 VILÁG KÖRÜLI TURNÉ, PRÓBA
A világ körüli turné előtt három évvel kerültünk össze.
Hosszú turné volt, kilenc hónapos.
Ázsiában kezdtük,
de az észak-amerikai része a Coachellával indult.
Amikor mondták, hogy Ázsián kívülre is megyünk,
az álomszerű volt.
Csókokat dobáltok, meg minden,
és a refrén alatt jöttök ki, a csók előtt.
A következő refrén?
A refrén alatt, a csók előtt.
Jöjjek ki a refrén előtt?
Gyere ki lassan ide.
Ha túl sokáig vagy kint, unalmas lesz.
Sokkal sokszínűbb rajongótábor
vár majd minket.
A legjobb műsorunkat akartuk elhozni nekik.
Legyen a „Playing with Fire” vagy a „Boombayah”.
Úgy tűnik, nem táncoltok elég keményen.
- Nem táncolunk? - Nem elég keményen.
A közönséget meg kell babonázza az energiátok.
Tudtok minden lépést, de adjatok bele mindent.
Jisoo, figyelj a hangokra!
A múltkor is elcsúszott a ritmus. Gyors volt?
Akkor gyakoroltam először az alappal.
Kicsit bizonytalan, mikor lépsz be először.
Ezt nem kellett volna mondani a kamera előtt.
**** ****.
Ez sosem kerül ki.
A hírek szerint a k-pop királynői földet értek.
BLACKPINK, üdv Thaiföldön!
A BLACKPINK lánycsapat megérkezett turnéjának első állomására, Thaiföldre.
Nagy megtiszteltetés Lisa városában koncertezni.
Ez az első koncertünk, ahol a BLACKPINK
találkozik a thai rajongóival.
Mindent megteszünk, hogy ne okozzunk csalódást.
BLACKPINK!
Olyan műsort akarok csinálni, amire jó szívvel gondolok vissza.
Az a célom, hogy amikor lejövök a színpadról,
ne bánjak semmit.
Amikor felmegyek, azt gondolom: „Ne szúrd el!
Jól kell sikerülnie!”
Ez volt az első világ körüli turnénk, fantasztikus volt látni a rajongókat,
ahogy megtöltötték az arénát. Nem számítottunk erre.
Amikor először utaztam, minden újdonság volt.
Szuper volt ennyi rajongóval találkozni világszerte.
De amikor beindul a dolog, és vagy 30 napon keresztül
a legjobbat próbálod kihozni magadból minden nap, az nagy nyomás.
HONGKONG
Annyi repülőút után
SZINGAPÚR
a testünk cserben hagy.
TAJPEJ
- Mintha kificamodott volna. - Rosszabb ez az oldal?
Ha hazamegyek, szeretnék sportolni és vigyázni a testemre,
mert olyan vagyok, mint egy nagymama. Mindenem fáj.
Vigyáznom kell magamra.
Kicsit könnyebben kifulladok, mint mások,
nem tudok annyit ugrálni.
Eleinte nem hiszem, hogy tudtam, mi vár rám.
Oké. Menjünk!
Azt hittem, az egész izgalmas és szuper lesz.
Megeszem ketchup nélkül.
De a közepén úgy éreztem, nincs is magánéletem.
Mintha egy nagy űr lett volna az életemben.
A másnapi fellépésért élek.
Imádok a színpadon lenni, akkor élek igazán.
De amikor visszamegyek a hotelbe, olyan üresnek érzem magam.
Éhes vagyok, valami egyszerűt rendeltem.
Buggyantott tojás.
És akkor jöttem rá, hogy honvágyam van.
Nagyon finom.
Igen! Gyerünk!
Lisa a legerősebb.
Ő hozza a pozitív energiákat a csapatba.
Ha valakinek elege van…
akkor megnevetteti.
Ő tartja bennünk a lelket.
Néha úgy érzem…
azt hiszem, sokszor túltolom.
Túl sok pozitív energiát akarok behozni,
amikor rossz a hangulat.
- De tényleg segít. - Igen?
- Igen. - Oké.
Akkor folytatom.
- Folytasd! - Folytasd, Lisa!
Azért tudunk jó csapat maradni, mert külön-külön is vigyázunk magunkra,
így egészségesen és boldogan dolgozunk együtt.
Néha, amikor fáradtnak és dühösnek tűnök,
az a boldog arcom.
Mind emberek vagyunk, mind nők vagyunk, vannak rossz pillanataink.
De ha vannak jó, pozitív energiák, az sokat segít.
2019. ÁPRILIS
Mi a helyzet, Los Angeles? Itt a BLACKPINK a 97.1 AMP rádión.
Az első koreai lánycsapat vagytok, aki fellép a Coachellán.
- Te jó ég! - Tessék?
A hétvégén az Egyesült Államokban van a k-pop lánycsapat, a BLACKPINK.
Hatalmas fesztivál,
amikor először mondták, hogy megyünk, el sem hittem.
A Coachellára megyünk? A BLACKPINK? Biztos?
Ez most komoly?
Odanézz!
Olyan izgatott vagyok!
Milyen menő!
Egészen idegőrlő volt.
Dél-koreai csapatként képviseljük az országunkat.
El akartuk újságolni a világnak, mennyire vártuk ezt.
Mivel nincs sok időnk…
kihagyjuk a „Stay”-t,
és a „Whistle” meg a „Kiss and Make Up” lesz.
Nagyon izgultam, mert nem tudtam, az amerikai rajongók mit szólnak majd.
A turnékon a BLACKPINK miatt jönnek el az emberek a koncertre,
de itt a Coachellán olyanok vannak, akik általánosságban szeretik a zenét.
Aggódtam, hogy nem sokan lesznek a koncertünkön.
Nem számítottam többre 100-200 embernél.
Csak azt reméltem, valaki megnéz minket.
Nagyon rosszul voltam.
Sose voltam olyan rosszul korábban.
Hasogatott a hátam, fájt minden mozdulat.
- Izgultunk. - Nagyon izgultunk.
- Sziasztok! - Kéz- és lábtörést!
A Coachellán…
Gyerünk!
Amikor színpadra léptem,
észre sem vettem, mennyien vannak ott.
- Miért van itt ennyi ember? - Nem tudom.
Nagyon sokan vannak.
- Menni fog! - Menni fog! Jó lesz!
Egy, kettő, három! Gyerünk!
Jennie és Rosé, arra!
Vizet!
Szemcseppet, valaki!
Nyugi!
Most kezdünk!
Nagyon izgultam, amikor felléptem a színpadra,
és megláttam a kiabáló, éljenző tömeget.
Azt éreztem: „Ez az!”
A Coachellán úgy éreztem,
az emberek értik, hogy ez nem csak k-pop.
Valami újat csinálunk, és ennek örülök.
Különböző fajta, különböző származású emberek jöttek össze.
Ez segített kihangsúlyozni…
hogy ez a BLACKPINK.
Örülök, hogy olyan korban élek,
amikor az emberek nyitottak az új kultúrákra, az új zenére.
Ki gondolta volna, hogy a Coachellán
több ezer ember énekli majd koreaiul a „Playing with Fire”-t?
Nem számít, mekkora a közönség.
Csak az számít, milyen a hangulat. Hogy mindenki egy hullámhosszon van.
Akkor éreztem azt, hogy igazán elégedett vagyok a munkánkkal.
Hogy megérte az a sokévnyi gyakorlás.
Úgy érzem… jó úton járok.
Ez az, amit igazán csinálni akarok.
Nagyon jól éreztük magunkat.
Erre a napra életem végéig emlékezni fogok.
Szeretünk titeket, srácok!
Nagyon szépen köszönjük!
Jó éjszakát!
Sok hír érkezik a Coachelláról,
de mindenki egy csapatról beszél: a BLACKPINK-ről.
Ha korábban nem tudtad, kik ők, most biztosan megjegyzed a nevüket.
A Coachella után rájöttem,
hogy érzem jól magam a színpadon.
Nem magamra kell koncentrálni,
a körülöttem tomboló lelkesedésből kell meríteni.
Csak jól kell éreznem magamat.
Nem baj, ha megöregszünk, és a fiatal generáció átveszi a helyünket,
amíg van, aki beszél rólunk.
Emlékezni fognak rá, milyen fényesen ragyogtunk.
AMSZTERDAM
PÁRIZS
LISA, HOZZÁM JÖSSZ FELESÉGÜL?
MAKAÓ
ÜDV ITTHON, ROSIE!
Mindenki álljon fel!
Mindegyikünknek vannak álmai, amiket valóra akarunk váltani.
Akkor fog sikerülni, ha igazán lelkesedsz azért, amit csinálsz.
Szeretünk, Bangkok!
Köszönjük szépen!
Köszönjük!
Sajnos, nagyon szomorú de…
ahogy már mondtuk, ez a turnénk utolsó állomása.
Úgy érzem, mind a négyen remekül szerepeltünk,
és mindannyiunkra nagyon büszke vagyok, mert sok minden van mögöttünk.
Tudom, kívülről csak az látszik, amit a színpadon mutatunk,
de sok mindenen keresztülmentünk, és nagyon büszke vagyok.
Koncert közben mindig kifelé, a közönséghez beszélünk.
Most beszéd közben a többiekre néztem, és aztán… elsírtam magam.
Úgy éreztem, mintha most beszélnék velük először.
Mindenkinek olyan nehéz, hogy távol vagyunk az otthonunktól…
Örömkönnyek.
- Örömkönnyek. - Örömkönnyek. Semmi baj.
Valahányszor Thaiföldön vagyunk, elérzékenyülök.
Nem tudom, miért.
- Mindjárt sírok. Nem akarok sírni! - Mindenki sírni fog.
- Mindenki sírjon! - Mindenki sírjon!
Mint a dominó. Én, aztán Jennie unnie. És ha ő sír, akkor sír Lisa is, és…
Én nem sírok.
Én nem sírok. Én sírok utoljára.
- Nagyok köszönjük, hogy eljöttetek! - Sziasztok!
Vigyázz, hova lépsz! Óvatosan!
- Köszönöm. - Viszlát!
Sziasztok!
Egy rajongó?
Büszke vagyok arra, amit a BLACKPINK-kel létrehoztunk.
Olyasmit alkotunk, amiről nem is tudtuk, hogy lehetséges.
És amennyire a rajongókat meglepte az eredmény,
annyira meglepődtünk mi is.
Mintha közös utazáson lennénk.
Sziasztok!
Úgyhogy amikor megkérdezik, nagy-e a nyomás,
azt mondom, nem, mert úgy érzem, jól csináljuk,
és még többet szeretnénk mutatni. Ez csak a kezdet.
Hús!
Vigyázz, forró a tányér!
- Nagyon jól néz ki! - Megkóstolhatom?
Kösz.
- Ismersz minket? - Igen.
- Nem voltatok már itt? - De, igen.
- Ide jártunk gyakornokként. - Itt ettetek.
- Emlékszem. - Itt voltam az elejétől.
Nem tudtam eléggé odafigyelni rátok.
- Tényleg? Ezért vagy most ilyen kedves? - Igen. Remélem, ízlik.
- Köszönöm. - Kösz.
Halsey hirtelen megkeresett.
Párizsban volt?
Azt mondta: „Párizsban vagy?” Mire én: „Te itt?”
Akkor találkoztam vele először. Mintha az ötödik lett volna.
Ő is ezt mondta. „Tényleg ez az első?”
Én meg: „Igen.” Olyan, mint mi. Pont így beszél.
- Amerikai vagy… - Los Angeles-i, azt hiszem.
Los Angeles, éljen!
- Párizsban akarok élni. - Én is! Egy évig.
- Párizsba költözünk egy évre. - Te máris párizsi vagy.
Egy év után meg tovább az USA-ba.
Párizsban akarok élni, meg az Egyesült Államokban, meg Angliában.
Húsz év múlva?
Szerintem Lisa beutazza a világot.
- Negyvenhárom? - 40 leszek?
- Negyvenévesek leszünk? - Én 42.
Szerintem mind… Szerintetek férjnél leszünk addigra?
- Szerintem lehet. - Persze! 43 évesen? Még szép!
A gyerekeket nem tudom, de…
Szerintem mind férjnél leszünk.
Addigra, 42-44 évesen lesznek gyerekeink.
Lesznek gyerekeink?
Ha nem, akkor később is férjhez mehetünk.
Friss házasok leszünk?
Újszülöttek nélkül!
Nem fogunk újra összeállni?
Abban a korban?
Mi lesz a derekaddal?
Szerintem nem fogunk tudni táncolni.
Állnunk kell majd.
A feliratot fordította: Kondi Viktória