Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
Jeg ved, at mange i verden er blevet udsat for seksuel vold.
Denne film kan indeholde triggere. Luk eventuelt øjnene og træk vejret dybt.
Det har hjulpet mig mange gange.
Nu vil jeg fortælle min historie.
Jeg vil dokumentere mig selv.
Hvad jeg føler, og...
Jeg ved ikke, hvad der sker nu.
Men i næste uge,
efter den 10. maj, altså fem dage inden jeg fylder 28 år,
vil tingene forandre sig.
Jeg får chancen for at sige sandheden om, hvad der skete for mig for to år siden.
Jeg synes, det er blevet ignoreret.
Det kan indebære en stor forandring i mit liv,
og for mange andre.
Jeg ved ikke... Jeg er bange og ved ikke, om jeg kan tage det ansvar,
men jeg vil bare fortælle sandheden.
Hej, storesøster. Hvordan har du det?
Mor sagde, at du bør stå frem med det, der er sket.
Men du vil blive stigmatiseret.
Selv om du fortsætter som journalist
vil folk se dig som et offer.
Så jeg synes ikke, du skal vise dit ansigt.
Fortæl, hvad der skete.
Han har været politisk journalist i mange år.
Han har venner i politiet og står premierminister Abe nær.
Det skræmmer mig.
-Uden bevis bliver det en svær sag. -Mener De dna-bevis?
-Ja, der er ikke engang sperm. -Men dna fra min bh...
Det beviser kun, at han rørte ved den, ikke andet.
Hvis De ikke har stærke beviser
vil De ødelægge Deres fremtid, Ito-san.
-Jeg husker intet fra den aften. -Jeg kendte ikke til hændelsen.
Jeg kan huske, at jeg kørte på denne gade.
Jeg samlede jer to op derovre.
Du ville sættes af ved nærmeste station.
Jeg sagde, at Meguros station lå nærmest.
Det var i samme retning som hotel Sheraton.
Men da vi nærmede os stationen,
ville han diskutere noget på sit hotel
og bad mig køre dertil.
Jeg har et vagt minde om, at du sagde: "Sæt mig af ved stationen."
Jeg vidste ikke, hvem jeg skulle rette mig efter.
Så jeg spurgte igen, om jeg skulle køre til hotellet, og han sagde ja.
Han sagde noget i stil med: "Jeg gør ikke noget.
Jeg vil bare snakke."
Hvor mange gange bad jeg dig sætte mig af ved stationen?
-At lade mig tage hjem? -To eller tre gange.
Da vi kom til hotellet, steg du ikke ud af bilen.
Normalt stiger passagererne ud med det samme.
Men du blev siddende, og jeg tænkte på, hvad der skete.
Så bar manden dig ud.
Den 29. maj 2017. I dag vil jeg stå frem offentligt.
Det er den eneste måde at få genoptaget min sag på.
Først nægtede politiet at tage imod min anmeldelse.
De sagde, at gældende lovgivning gør det svært at efterforske seksualforbrydelser.
Og at Yamaguchi er en højt placeret person,
som chef for Tokyo Broadcasting System i Washington.
Siden hændelsen har jeg som journalist fokuseret på at afsløre sandheden.
Jeg har ikke haft noget valg.
Kun at se mig selv som et offer
ville knække mig psykisk.
Arbejdet har været min eneste måde at beskytte mig på.
Folk skal vide, hvor forfærdelig en voldtægt er
og hvor meget det påvirker ens liv.
Da jeg blev et offer
blev jeg bevidst om, hvor lidt vores stemmer bliver hørt.
Som journalist må jeg belyse disse problemer.
Da jeg så Yamaguchi tale fra sin magtposition
fik jeg kramper i brystet.
Hvad betyder ytringsfriheden i dette land?
Hvem er det, vores medier og love egentlig beskytter?
Det er usædvanligt, at man viser sit ansigt ved en voldtægtsanklage.
Hvorfor har De valgt at vise Deres ansigt?
Den sædvanlige forventning til et offer er
at hun skal være ked af det og svag, gemme sig og skamme sig.
Det er en norm, som jeg har svært ved at acceptere.
Jeg har intet at skjule.
Hvis jeg ikke siger noget, bliver loven ikke ændret.
Det er derfor, jeg træder frem.
Tror De, at Yamaguchis nære forhold til premierminister Abe spillede ind?
Jeg tror, at nogen med større magt påvirkede processen.
Nogen med større magt?
Japanske mænd er attraktive.
Derfor udnytter kvinder dem for at fremme deres karriere.
De var sikkert sexvenner, som blev uvenner, og nu vil hun hævne sig.
Af et voldtægtsoffer at være havde hun for dyb nedringning.
Det er slemt at lave en honningfælde med en kvinde af den kaliber.
Hun kritiserer Japan, men hun vil stadig gerne bo her.
Hun skulle kvæles.
Flyttede varevognen sig?
Den har vist mørke ruder.
Jeg vil gemme mig og ikke færdes offentligt.
Hvad sagde du? Solbriller? Ja, det vil jeg gøre.
Gør dig klar til at bo hos mig.
-Sæt din mad i køleskabet. -Okay.
Jeg siger farvel til min lejlighed i et stykke tid.
Det føles, som om jeg har mistet mit hjem.
Jeg bor i deres soveværelse lige nu. Det er mig!
Hun er som en baby, der græder midt om natten.
Jeg vågner og er urolig. Hun ligger og vrider sig.
Hun lider, så jeg beroliger hende. Aer hende på ryggen, til hun sover.
Men hun vågner snart igen.
Når jeg skal ud, får hun sovepiller.
Jeg kalder på hende.
Hun går i panik, når hun er alene, så jeg sørger for, at hun tager pillerne.
Jeg troede ikke, at det ville blive så stort.
Denne proces vil tage lang tid.
Du kunne ikke arbejde. Du kan ikke gå ud.
Du bliver bagtalt af mennesker, du aldrig har mødt, som ikke vidste noget.
Det er uacceptabelt. Men du forsøger at overleve.
Jeg ønsker, at du får noget ud af dine anstrengelser.
Også for din karriere. Det må føre til noget.
Jeg har nemlig lovet at tage mig af dem, når de bliver gamle.
Efter Shioris pressemøde
spurgte folk på nettet, om det var en angreb på regeringen.
Mange grove, uansvarlige kommentarer.
De bad mig tage sort tøj og hvid skjorte på.
Det var vel bare et råd? Et forslag?
De sagde, medierne ville være hårde mod mig, hvis jeg ikke var ordentligt klædt.
-Stemte det? -Det måtte jeg bittert erfare.
-De kaldte mig "prostitueret". -Prostitueret?
-Fordi jeg ikke havde knappet blusen. -Hvad er det for en tid, vi lever i?
Jeg burde have haft noget vildt på, så de troede, jeg var skør.
Jeg lavede sjov: "Jeg ville hellere have bikini eller en skrigende kjole på.
Fortæl mig ikke, hvordan jeg skal klæde mig." Jeg klagede over det.
Og de sagde, at sådan er medierne. Den nationale presseklub.
Det er irriterende.
Den 29. i forrige måned
holdt en kvinde pressemøde i den nationale presseklub.
Selv om nogle støtter hende,
har andre kritiseret hendes beklædning og andre irrelevante detaljer.
Den gældende lov om voldtægt bygger på patriarkalske værdier.
Den er beregnet til at beskytte gifte kvinder, underordnet deres mænd.
Også de nye lovforslag præges af samme tankegang.
Voldtægt kan kun bevises ved grov fysisk vold eller trusler,
ikke ved mangel på samtykke.
Japans 110 år gamle voldtægtslov
Mange har allerede set de negative reaktioner, jeg har fået.
Og... det er ikke okay.
Jeg vil ikke være et dårligt eksempel
for personer, der har brug for at tale og bede om hjælp,
så de tænker: "Det er sådan, det går, og det klarer jeg ikke".
Nej, det er ikke okay, så jeg må hæve min stemme.
Jeg må ikke holde op med at tale, for folk skal ikke tro...
...at det her lukkede munden på mig.
Den 30. juni 2017
Jeg har besluttet at skrive en bog om min efterforskning.
Det her er transskriptioner.
Jeg optog vores samtaler med efterforskerne og anklagerne.
Jeg følte allerede fra starten, at de ikke udførte deres arbejde.
Alt, de sagde, virkede som undskyldninger.
Så jeg skjulte en lille optager i min bh
eller et andet sted på mig.
Jeg har indspillet i to år.
En af de vigtigste ting er optagelserne af denne efterforsker.
Jeg kalder ham "efterforsker A".
Han hjalp mig med at få insiderinformation.
Her ser vi, hvad han sagde i telefonen.
Uden optagelserne ville ingen tro på, hvad jeg har hørt.
To år tidligere 2015
Den 26. april
Efterforsker A nægter stadig at modtage min anmeldelse.
Det er en svær sag, for der mangler beviser.
Hvis De havde beviser eller et minde...
Jeg sagde jo, at jeg fik hukommelsen tilbage, da...
Kan De opgive tidspunktet, på minuttet?
-Nej, men det var før klokken 5. -Hvordan ved De det?
Fordi jeg forlod hotellet omkring 5.30.
De gik klokken 5.50, så der tager De fejl.
-De kan ikke huske det. -Jeg vågnede under voldtægten.
-Jeg har sagt, at det ikke er nok. -Selv om jeg vågnede imens?
-Men der er ingen beviser. -Jeg forstår det ikke...
Den 7. maj
Efterforsker A begynder at tage sagen alvorligt.
Jeg ved, hvad De har sagt tidligere, men loven har sine begrænsninger.
Men jeg forstår, hvordan De har det, så det bør ikke stoppe her.
De må tro mig. Vi betjente skal kunne forklare ting.
Vi må foretage valg ud fra, hvad der er bedst for offeret.
-Jeg har talt med anklageren... -De blev vel afvist?
Først sagde han, det ville være svært at rejse tiltale.
Og nu?
Nu da De har nye beviser, vil jeg gerne have dem.
Hvis jeg går til anklageren med flere beviser
forsøger han måske at rejse tiltale.
Nummeret er ikke tilgængeligt i øjeblikket...
Den 23. juni
Jeg er blevet indkaldt til Tokyopolitiets hovedkvarter.
-Goddag. -Undskyld det korte varsel.
Hvorfor er den tidligere efterforskningsleder her ikke længere?
Efterforsker A? Han blev forflyttet, fordi han havde lavet et flot arbejde.
Det er den eneste årsag.
Det, som skulle være en anholdelse, blev i stedet et frivilligt forhør.
De er måske ikke overbevist. Der foreligger en arrestordre,
men det indebærer ikke, at vi kan foretage en anholdelse.
Har De det godt?
Mener De, at det han gjorde mod mig, ikke er nok til at anholde ham?
Nej, det mener jeg ikke.
Men De har en gyldig arrestordre?
-Det kan jeg ikke svare på. -Men De sagde jo, at De har en.
-Nej, det sagde jeg ikke. -Ikke det?
Det er ikke mig, der giver grønt lys. Jeg adlyder bare chefernes ordrer.
Klokken 22.05 fik jeg en uventet opringning fra efterforsker A.
Har De hørt, hvad der er sket?
Jeg hørte, at De blev forflyttet, fordi De havde lavet et flot arbejde.
Tja, det stemmer ikke helt.
Vi bør ikke tale om det i telefonen.
Godaften.
-Undskyld, at det blev så sent. -Pyt.
Tak, fordi De kom.
Jeg beklager, men jeg blev taget af efterforskningen.
Jeg ved ikke, hvad man sagde til Dem hos politiet,
men vi havde bestemt en arrestordre.
Jeg tog den med til Narita-lufthavnen.
Vi var fire, der ventede i bilen.
Så fik vi ordre fra vores overordnede
om at afbryde anholdelsen.
Jeg tilhører en organisation, og hvis jeg går imod mine overordnede
vil jeg blive betragtet som en forræder.
Jeg ved stadig ikke, hvorfor de afbrød anholdelsen.
Jeg vil se, hvor langt jeg kan komme.
Og hvis alt mislykkes, kan jeg påvise problemerne med loven.
Jeg tror, at jeg aldrig vil glemme denne sag.
To år senere 2017
Tak, fordi jeg måtte komme i dag.
Fantastisk, på Deres visitkort står der "Kontoret for vold mod kvinder".
Ifølge oplysninger fra statsministeriet er det kun 4 % af alle voldtægtsofre
det lykkes at anmelde voldtægten til politiet.
Hvad siger De til, at 96 % af alle tilfældene ikke bliver anmeldt?
Faktum er, at 70 % af alle ofre ikke søger hjælp hos myndighederne.
Så det er svært at bringe dem i kontakt med vores støttecenter for seksuel vold.
Den største forhindring er at gå til politiet,
og det sværeste for mig var at genskabe hændelsen med dukker i korrekt størrelse.
Hvad mener De om det som efterforskningsmetode?
Statsministeriet kender ikke til omstændighederne i individuelle sager.
Når det gælder politiets efterforskningsmetoder
mener jeg, at de bør arbejde
ifølge de retningslinjer, der er gældende.
Ja, men selv om man siger sådan, har det ikke ført til handling.
Retningslinjerne for behandling af ofre har eksisteret i 15-20 år.
Så det er beklageligt, at de ikke bliver fulgt i det daglige arbejde.
Vi må fortsat anstrenge os for at udbedre eksisterende mangler.
-Undskyld, jeg ikke svarer mere konkret. -Mange tak for Deres tid.
Laver De interviews på alle relevante områder?
Ja, men Tokyopolitiet og det nationale politi har sagt nej.
-Dette er den eneste myndighedsinterview. -Er det kun os?
-Ja, det blev sådan. -Politiet...
Jeg vil vente med nyheden om, at bogen skal udgives.
Jeg frygter, at Yamaguchi vil forsøge at nedlægge forbud mod den.
-Kan han gøre det? -Ja.
-Det vidste jeg ikke. -Det er muligt.
Du skriver jo om ham.
Hvis du anvender virkelige navne, kan de få bogen stoppet.
Hvad så med andre medier? Som tidsskrifter og aviser.
Det regnes som nyheder, og så gælder det ikke.
Men en bog kan blive genstand for for retslige handlinger.
Fortæl mig, hvad det her er!
"Black Box", det er titlen på min bog.
Det et udtryk, som anklageren anvendte.
Han sagde tit: "Det er i en sort kasse, så vi ved ikke, hvad der skete".
Det siger alt om, hvad der er galt med vores retssystem.
Den kom lige nu! Nu føler jeg mig færdig.
Jeg har navnet på bogen.
"Black Box"!
Ja! Mere vin! Her er den grønne kasse.
Vi har fem liter vin. Jeg elsker min grønne kasse.
-Bruger De Deres arbejdstelefon nu? -Det er i orden nu.
-Er De sikker? -Det tror jeg.
-Vi kan snakke, når vi mødes. -Okay.
Skal vi mødes og tale sammen i næste uge?
Det kan vi godt. Skal jeg være forberedt på noget?
-Nej, det tror jeg ikke. -Okay.
Farvel så længe.
Det var efterforskeren!
Vi skal mødes klokken 18 i næste uge, onsdag den 13.
Det virkede, som om han ville tale om noget.
Måske vil han træde frem. Det håber jeg.
Han vil måske sige, at han vil tro mig
og gå sin egen vej for at fortælle sandheden
og være en del af den.
Hvis det er muligt, vil jeg bede Dem udtale Dem offentligt.
Måske endda vidne.
-Det går ikke. -Hvorfor ikke?
Ikke, hvis jeg skal beholde mit arbejde.
-Ingen planer om at stoppe? -Jeg har brug for økonomisk tryghed.
Det kan jeg desværre ikke give Dem.
Jeg forstår behovet for forandring og Deres vilje til at opnå den.
Jeg synes, De gør noget vigtigt.
Jeg har blandede følelser.
Hvis jeg afslører, hvad jeg har skrevet i min bog...
...kan han miste sit arbejde.
Det er svært at tænke. Jeg ved ikke, hvad jeg bør gøre.
Men hvis man er en journalist
som holder øje med politikerne,
så må de være klar over, at man er journalist, og at det kan komme frem.
Og vores arbejde er at fortælle sandheden.
Men han er en rar mand, så...
Parlamentsmedlem Yunoki.
Politiet ventede i Naritas lufthavn for at anholde Yamaguchi,
men man lod ham gå videre og tage væk derfra. Hvorfor?
Da pressen spurgte, om anholdelsen blev afbrudt
efter ønske fra premierminister Abe eller kabinetssekretær Suga
sagde Nakamura, chefen for Tokyos politi:
"Jeg mente ikke, at en anholdelse var nødvendig."
Dette gælder Shiori og voldtægtsanklagen mod Yamaguchi...
-Må jeg fortsætte? -Afbryd stenograferingen.
Jeg vil bede Dem om
ikke at diskutere private borgere i parlamentet.
Vi taler om borgere hele tiden!
Får Yamaguchi særbehandling, fordi han er ven med Abe?
Yamaguchis biografi om Abe blev udgivet
kun to uger, før sagen blev afvist.
Hvis Yamaguchi var blevet anholdt, kunne Abe ikke have ladet den udkomme.
Klokken 16.00 Møde med journalistveteraner
Jeg vil gerne filme dagens møde.
-Jeg må ikke være med i billedet... -Det forstår jeg!
Lad mig præsentere mig. Jeg hedder Kanehira.
Jeg har arbejdet i 40 år på TBS' redaktion.
Yamaguchi er en yngre kollega af mig.
Jeg føler mig ansvarlig for at have fostret den slags mænd.
Jeg vil begynde med at undskylde det.
Dit pressemøde fik stor effekt.
Men hvorfor var der kun én tv-kanal, der tog det med?
Og aviserne skrev knap nok om det. Det fandt jeg underligt.
Jeg troede, at alle ville omtale en så stor skandale.
Men sådan gik det ikke.
Nakamura, chefen for Tokyos politi, udtalte sig efter pressemødet.
Han sagde, at han stoppede anholdelsen på grund af manglende beviser.
Jeg planlægger at interviewe ham i denne måned.
-Nakamura? -Og overrumple ham.
-Det bliver sjovt at se! -Et stort chok!
-Utroligt. -Wow...
Det er noget, vi aldrig kunne forestille os at gøre.
At den, som historien handler om, interviewer en nøgleperson...
Det ville jeg kun gøre i yderste nødstilfælde.
Godmorgen!
-Hvornår plejer han at gå? -Forleden var det kvart i otte.
Voldtægtsanklagen mod Yamaguchi...
Angående arrestordren, som De stoppede...
Hvorfor stoppede De efterforskningen?
Hvis De hørte om sagen samme dag, havde De så tid til at undersøge den?
De spekulerer på, hvad der sker!
Hallo. Er han gået?
Denne vej?
Om hjørnet?
-Hvor er han? -Han burde komme ud.
-Hvad har han på? -Der er han!
Undskyld!
Han vidste det og undgik os.
Han vidste det.
Da jeg løb, fortrød jeg, at jeg sprang morgenmaden over.
En god spurt!
Jeg troede, de ville sætte farten ned, men de satte den op.
Du fik da banket på vinduet.
Jeg ville gerne have haft et par ord fra ham. Jeg burde have løbesko.
Hvad?
-Det ligner den varevogn, vi så. -Gør det?
Hej, jeg har et spørgsmål.
Sælger I mikrofondetektorer?
Mikrofondetektorer? Lad mig se efter...
Jeg sagde det, som om det var helt normalt: "Har I mikrofondetektorer?"
Han sagde: "Jeg ser lige efter".
Lad mig se...
Den bipper overalt.
Kan det være min radiomikrofon?
Det var mig!
Vi prøver igen.
Jeg blev forskrækket.
-Hvad skete der? -Den virker stadig.
Jeg ved det ikke.
Hvis vi taler om noget vigtigt, må vi gøre det på toilettet.
Den 23. september 2017
Sidste redigering med min forlægger.
Sætningen "Voldtægt er et mord på sjælen"...
Her har vi den. Vi stryger den her og gemmer den til slutningen.
-Hej! -Det her er Nishihiro, Deres advokat.
-Kan vi tale sammen nu? -Ja.
Deres sag bliver ikke genoptaget.
Jaså.
Det er blevet besluttet af prøvningsnævnet.
Klokken 19.00 Krisemøde med mine advokater.
Må jeg tale med min advokat?
Japan Times spørger, om det her er slutningen på sagen.
Ja, det er det.
Okay, tak.
Yamaguchi er kommet med en lang udtalelse til pressen.
"Hvis nogen medier beskriver mig som en kriminel
vil jeg tage retlige skridt."
Han mener ikke kun tidligere artikler, men alt, der bliver skrevet fremover.
-Det er en klar trussel. -Vi er parate!
Hej, mor?
-Shiori, det er længe siden. -Ja, det er det.
Altså...
I går kom beslutningen fra prøvningsnævnet.
Gjorde den? Og?
-Vi kan ikke rejse tiltale. -Hvad? Kan I ikke?
-Så han bliver ikke tiltalt? -Nej.
Laver du sjov? Hvordan er det muligt?
Jeg ville bare sige det.
Jeg er med. Det er frustrerende!
-Synes du? -Det er da klart!
Han skulle anholdes!
-I dag i Shiori-nyhederne! -Tak, fordi I ser med!
Rotten red på oksens ryg. Så hoppede den af.
Rotten blev nr. 1, oksen nr. 2.
Derfor siger man, at katten jager rotten.
Shiori!
-Mor fylder 33 i år. -Nej, 23. Ti år yngre!
Min forlægger har lige sendt den her.
Min familie ved ikke, at den udkommer om 13 dage.
Jeg orkede ikke at høre deres nej.
Jeg vidste, at det her er nødvendigt, men jeg udsætter dem for fare.
Jeg kan stadig huske,
hvad min far sagde. Jeg fortalte om mit pressemøde, og de sagde:
"Du er her ikke for at diskutere det.
Du fortæller bare, hvad du vil gøre, men vi vil stoppe det."
Og far sagde: "Som far ønsker jeg
at min datter får et normalt, lykkeligt liv.
Møder en, gifter sig og får børn.
Jeg håber, du kan bo tæt på os."
Jeg ved, at jeg kan gøre det,
og får jeg lukket munden, bliver jeg ikke lykkelig.
Men hvis jeg mister muligheden for at være tæt på dem...
Det er pudsigt, for jeg skrev i mit testamente:
"Jeg havde det dårligt efter pressemødet,
men jeg ville aldrig begå selvmord.
Sker der noget, der ligner selvmord, beder jeg jer efterforske det,
for sådan er jeg ikke.
Hvis det sker, så lov mig at udgive bogen og denne dokumentar."
Det skrev jeg i lørdags.
Jeg ville ud i naturen, men jeg var bange for at gøre det alene.
Jeg frygter, at jeg ikke har efterforsker A's tilladelse
til at citere ham i min bog.
-Kan De høre mig? -Ja.
Jeg kunne ikke tale, for jeg var til fest.
Undskyld, jeg forstyrrer, men jeg må fortælle Dem noget.
Er det okay, at jeg er beruset?
-De bliver måske ædru nu. -Jaså?
Jeg er altså i gang med at skrive en bog.
-Vær rar ikke at trykke mit navn. -Det gør jeg ikke.
-Det må De ikke. -Jeg ville bare fortælle Dem det.
Det lyder som en god idé.
De er jo journalist, og det er vigtigt at dokumentere.
Tak. Jeg ler, fordi Deres svar overraskede mig.
Kun De, som har trodset denne virkelighed, kan forstå det.
Almindelige mennesker forstår det ikke.
-Men min opgave er at få det ud. -Ja, De er jo journalist.
Jeg spurgte hele tiden mig selv, hvad jeg kunne gøre.
Jeg lavede sjov om, at De ville hjælpe mig økonomisk.
Men det burde ikke handle om det. Er der noget, jeg kan gøre?
Hvis jeg skal være ærlig, så jeg gerne, at De trådte frem.
Tja... Det kan jeg godt, hvis De gifter Dem med mig.
Det ville være en løsning.
Men vi er på vej i samme retning.
Jeg kan ikke vidne i Deres civile søgsmål
så længe jeg arbejder som betjent.
Når jeg kommer på en måde, som De kan hjælpe mig på,
vil jeg bede om Deres støtte.
-Godt. -Tak.
-Passer De på Deres helbred? -Jeg overlever.
-Spiser De ordentligt? -Ja, det gør jeg.
-Lad mig byde Dem på middag. -Tak, måske.
Hvad spiser De gerne?
-Synes De om ramennudler? -Jeg elsker det.
-Så må vi spise ramen engang. -Ja.
Måske når alt er faldet til ro. Tak.
-Giv ikke op, og glem ikke at spise. -Mange tak.
-Undskyld min fuldskab. -Helt i orden! Mange tak.
-Farvel. -Farvel.
Klokken 14.00 Slutversion skal afleveres til forlaget
-Når vi det? -Det er en stram plan.
Trykkeriet har travlt.
Hvorfor skal det gå så stærkt?
Fordi der snart er valg.
Det er en chance for en stor politisk forandring.
Bogen bør være der som grundlag for vælgernes beslutning.
Lige nu er du den person, som kan afstedkomme en forandring.
Før har ofrene, kvinderne, ikke haft indflydelse nok til at træde frem.
-Jeg håber, vi når ud til boghandlerne. -Netop.
Jeg fik en opringning fra min advokat.
Han sagde, at Tokyos borgmester vil have mig med i sit nye parti
så jeg stiller op til det næste valg.
Og...
Folk siger, at hvis det går godt for Abe i dette valg,
så er mit liv i fare. Det er noget fis, men...
Må jeg sige sådan? Det er slemt.
Godaften! Jeg er Shinzo Abe fra Det Liberale Demokratiske Parti.
Vi vil skabe et Japan, hvor folk kan drømme om fremtiden.
I morgen er der valg.
Min forlægger syntes, at jeg burde undgå medierne,
og være på et sikrere sted.
I morgen er der valg, og så må vi se, hvordan det går.
Jeg deltager ikke i det.
Jeg er kun en journalist, som oplevede det.
Jeg ved ikke, hvad folk forventer.
Jeg er ikke aktivist og laver ikke propaganda for noget.
Jeg blev pludselig meget træt.
Det skyldes måske det store pres.
Jeg føler intet pres og vil ikke have noget pres. Det er ikke min...
Det er ikke min...
Premierministerens parti ser ud til at vinde stort.
Der er fire rækker med bogen ved indgangen.
Det ser ud til, at folk har taget den.
En mand stod og læste, men han lagde den tilbage.
Jeg burde have sagt: "Jeg har læst den, den er god".
"Jeg har læst den fire gange."
Der er en kendt producent i Hollywood,
og mange kvinder har fortalt om, hvad han har gjort mod dem.
Så nu er der hashtagget MeToo.
Det er, som om folk i hele verden er begyndt at tale om det.
Det føles fantastisk!
Jeg ved ikke, hvad hun hedder. Her er kun en mailadresse.
"Jeg har tænkt over det her en tid, men i og med bogen vil jeg sige
at jeg skammer mig over, at vi tilhører samme køn.
Mon du ikke har gjort noget forkert?
Jeg er strengt opdraget til at undgå den slags ting.
Selv om det, du siger, er sandt
har jeg ondt af de mænd, du anklager. Du burde skamme dig."
"Premierministeren" af Noriyuki Yamaguchi
Hele verden går fremad
i og med MeToo-bevægelsen.
Men i Japan går vi baglæns i spørgsmålet om seksuel vold.
I hele verden rapporterer medierne med mistanke om denne sag.
Mørklægning kan ikke tillades.
Efterforskningen er fuld af "sorte kasser".
Premierminister Abe,
kendte De til denne efterforskning?
-Chefen for sikkerhedskommissionen... -Nej, han står ikke på listen.
Jeg spurgte premierministeren. Det her er obstruktion!
Lad mig svare.
Mit spørgsmål var til premierministeren, ikke til Dem!
-Det er meningsløst hvis ikke Abe svarer. -Premierminister Abe.
Medlem Yunoki, brug Deres sunde fornuft.
Som premierminister kommenterer jeg ikke
hvad jeg ved eller ikke ved om bestemte sager.
Men jeg kendte absolut ikke til udfaldet af denne sag.
Journalisten Yamaguchi voldtog Shiori Ito...
I sin bog taler Yamaguchi om sit forhold til premierminister Abe.
De spiller golf, vandrer og har været venner i over 16 år.
Hej! Dejligt at møde dig. Jeg hedder Shiori Ito.
-Du er jo kendt! -Jeg hørte dig nævne mit navn.
-Jeg kom lige forbi. -Må jeg tage et billede?
-Shiori! Jeg følger din sag på nettet. -Nå, sådan.
-Jeg hepper på dig. -Tak.
-Held og lykke! -Mange tak.
Når man ser hende på nært hold,
ser hun ikke ud som på billederne.
Det var vel ikke den Shiori, der blev voldtaget?
-Jo. -Var det hende? Virkelig?
-Det forstod jeg ikke! -Hun er overalt på nettet.
Shiori? Er hun gået? Hvorfor sagde du ikke, det var hende, der blev voldtaget?
Det minder mig om, at der er gået seks måneder...
...siden jeg blev "den voldtagne pige" for almenheden.
Jeg taler til kvinder inden for medier i Harajuku.
Tak, fordi jeg måtte komme.
Så går vi i gang.
Shioris sag viser, hvor svært det er at tale om seksuel vold
og bare at påtale noget forkert. Det japanske samfund må forandre sig.
Ligesom normen at man får negative kommentarer om MeToo.
Jeg underviser i journalistikteori.
Det første, jeg taler om, er, at journalistik handler om at syne magten.
Men vores journalistik har ikke gransket den magt, som mænd har.
Jeg har undgået at gå med skørt på jobbet
og gemt min feminine side, så folk ikke lægger mærke til mig.
Men i de senere år har jeg følt, at det er forkert.
Samfundet kan ikke forandres, hvis ikke mænd og kvinder forandrer sig.
Alle os, der har arbejder med medier, genkender det.
Da jeg var mellem 20 og 30, skete noget lignende for mig.
Jeg følte, at jeg ikke kunne fortsætte som journalist, hvis jeg trådte frem.
Så jeg holdt mund.
Men da jeg læste Shioris bog,
fortrød jeg, at jeg ikke havde tænkt på den næste generation.
Det skammer jeg mig over.
Jeg er desværre blevet hæs. Tak, fordi I fortæller om jeres hændelser.
Når jeg taler, føler jeg altid, at jeg står her nøgen.
Men i dag er det, som om jeg er dækket af tæpper.
Undskyld.
Det er første gang, jeg har det sådan. Så mange tæpper, at jeg ikke kan røre mig.
At være her, med så erfarne kolleger.
Og vide, at I har det ligesom mig.
Denne dag har givet mig meget håb.
Mange tak, Shiori!
Japans retssystem er så dårligt, at FN mener, det skal forandres.
Shioris kriminalsag blev nedlagt, så nu fortsætter hun med et civilt søgsmål.
Det bliver en lang kamp, og angrebene på hende vil fortsætte.
Jeg fik en mail fra chefen for New York Times' Tokyo-afdeling.
Hun har endelig publiceret artiklen om mig. Vi mødtes for et halvt år siden.
De har ventet på en lejlighed til at publicere den.
Nu var tiden inde, og så gjorde de det.
Hidtil har de været det eneste medieselskab
som har kunnet tale med Yamaguchi.
Det sagde hun i telefonen for to uger siden.
Jeg har lige læst artiklen,
og pludselig så jeg hans pande,
da jeg scrollede i artiklen.
Jeg fik et panikanfald.
Hvis bare et billede af ham får mig til at føle sådan,
hvordan skal jeg så kunne sidde i retten
og se ham med mine egne øjne?
Den 10. februar 2018
Forberedelserne til retssagen begynder at blive intense.
-Vi må gennemgå deres påstand. -Hvad der er sandt og forkert.
De har skrevet deres version af sandheden i detaljer.
Vi må tjekke det hele, bid for bid.
Overskrifterne bliver: "Fuldstændige modbeviser af den anklagede."
Vi må bekæmpe det ved at forberede vores hovedbeviser.
Ellers vil vi virke svage.
Det, jeg indså, var...
Min eneste motivation for at tale om det her, at leve og gøre det...
...skyldes, at jeg er journalist.
Jeg ser på det som noget, der skete for en anden.
Og da jeg blev den person, troede jeg ikke, jeg kunne klare mere.
Jeg indså...
...at jeg ikke har været tro mod mig selv.
Jeg vil gerne tale med personen fra justitsministeriet.
Ja, Sufian.
Det handler ikke kun seksuel vold.
Det er et magtproblem, at magten bliver misbrugt.
Vi kunne alle sammen være ofre,
lovovertrædere eller iagttagere.
Du kender historien med direktøren, Qiangdong.
Hun sagde, at hendes venner ikke ville presse hende, for det er for meget.
Jeg flygter hele tiden og kan ikke standse.
Jeg vil ikke konfrontere mig selv.
Den 23. marts 2019
Yamaguchi stævner mig for 130 millioner yen for ærekrænkelse.
Alle er sikkert oprørte over Yamaguchis modstævning.
I dag indleder vi "Åbn den sorte kasse" for at støtte Shiori i hendes civilsag.
Lad os alle slutte op om hende.
Undskyld. Jeg glemte, hvad jeg ville sige.
Jeg vidste faktisk ikke, om jeg kunne komme i dag.
For et par uger siden kunne jeg ikke bevæge mig i to dage.
Hændelsen fandt sted omkring denne tid for fire år siden.
Jeg indså, at jeg ikke havde set kirsebærblomsterne i fire år.
Jeg havde været i udlandet, så jeg spurgte mine venner, om vi skulle se dem.
Men det undrede mig, at jeg følte mig så nervøs.
Jeg indså, at hændelsen fandt sted, mens de blomstrede.
Efter det kunne jeg ikke klare at se kirsebærblomster.
Det fik mig til at indse
at minderne kan trigges når som helst.
Vi er mange, der lever med denne smerte.
Mor, far...
Tak for alle de år, hvor I opfostrede mig.
Jeg føler mig virkelig ynkelig.
Men hvordan skal jeg udholde denne smerte?
Jeg ved det ikke længere.
Jeg er velsignet med mange muligheder og har levet et lykkeligt liv.
Men trods det
kan jeg ikke leve det liv, som jeg har fået.
Alle har et udyr i sig, men mit gjorde det ikke af med mig.
Jeg er kommet så langt, og jeg klarer at møde ham.
Far ringede til mig i dag.
I morgen har han taget fri fra arbejdet for at komme hertil.
Jeg vil ikke tænke på, hvordan det føles for ham at ankomme til retten.
Tænk ikke på det!
Jeg tænker på, hvordan det føles.
Vil du læse det her?
-Det vigtigste er mit vidneudsagn. -Her?
-Skal du læse det op? -Ja, men jeg har gjort det mange gange.
-Skal du kunne det udenad? -Jeg skal kunne det ordentligt.
Jeg læser det.
Skal vi begynde?
"Jeg mailede til anklagede den 25. marts 2015
og spurgte, om der var nogen ledige stillinger.
Som journalist ville jeg arbejde med samfundsspørgsmål,
men i Washington skulle jeg skrive om politik.
Jeg ville udtrykke min bekymring over det på vores møde.
Da jeg ankom, viste det sig til min overraskelse at være en middag for to.
Det føltes forkert, og jeg vidste ikke, hvordan jeg skulle tolke situationen.
Pludselig blev jeg svimmel og gik på toilettet.
Jeg husker intet efter det, før jeg vågnede på et hotelværelse."
-Er du okay? -Ja, bare lidt...
-Vil du holde en pause? -Nej, det er okay.
"Jeg vågnede med kraftige smerter i underlivet.
Jeg vidste ikke, hvor jeg var, eller hvem der lå på mig.
Jeg ville skubbe ham væk, men han var for stærk, og jeg gik i panik.
Jeg sagde, jeg skulle på toilettet, og så flyttede han sig endelig.
Jeg løb ind og låste døren.
I spejlet så jeg, at min brystvorte blødte, og at jeg havde blå mærker.
Jeg huskede intet af, hvad der var sket, så jeg blev meget bange.
Jeg måtte falde ned, finde mit tøj og komme væk derfra.
Da jeg åbnede døren, tog han fat om min arm og tvang mig ned på sengen.
Mit ansigt blev presset mod sengetæppet.
Jeg kunne ikke få vejret og troede, jeg skulle dø.
Tiltalte sagde: 'Jeg synes om dig. Du kan komme til Washington. Du er bestået.'
For ham var jeg kun en lille ting. Jeg følte mig magtesløs.
Jeg spurgte, hvor mit undertøj var. Han ville beholde det som en souvenir.
Jeg følte, at jeg mistede al kraft og gjorde min krop lille.
Da jeg bad om at få undertøjet, sagde han:
'Nu er du som et sødt, hjælpeløst barn', og gav mig det."
Den her kan ikke knappes.
Pyt.
Der er en lang kø. Vær venlig at vente.
Den 8. juli 2019 Krydsforhør ved retten i Tokyo.
Jeg har fået at vide, at jeg ikke må optage i retssalen.
-Du klarede dig godt. -Ja.
Vi er stolte.
Vores blikke mødtes.
Han sad bag mine advokater.
Da jeg stirrede på ham, kiggede han på mig.
Hans øjne sagde "Hvad vil du?", og så vendte han blikket væk.
"Jeg er her stadig"... Det skulle han vide.
"Jeg lytter til dig. Alt er op til dig."
Jeg er glad for, at jeg ikke bad om en skærmvæg.
Selv om jeg får nye mareridt.
Men at jeg ikke gik i panik, da jeg så ham, styrkede min selvtillid.
Du klarede en forhindring.
Nu kan jeg håndtere skæg. Skæg og skaldethed.
Den 6. oktober 2019
I morgen holdes det sidste møde i min civilsag.
Jeg fik en mail fra en portier på hotel Sheraton.
Han husker aftenen tydeligt.
Han meldte det til politiet, men hotellet tvang ham til at tie.
-Han husker mange detaljer. -Fint!
Da jeg steg ud af taxien
gik jeg væk fra indgangen og forsøgte at komme væk.
Det lød også, som om jeg beklagede mig højlydt.
Jeg var så beruset, at jeg ikke så ud til at være ved bevidsthed.
-Det er et vigtigt vidneudsagn. -Det tror jeg også.
Men min advokat, Murata, synes ikke, vi skal forsinke sagen.
Der er nemlig risiko for, at dommerne ændrer mening.
Som jurist mener jeg ikke, at der er grund nok til at forsinke retssagen.
Men det bekymrer mig, at hotellet vil forhindre ham i at vidne.
"Man må spørge sig selv, hvorfor han træder frem nu."
Det her tror jeg ikke på, men...
"Kan han have forbindelse til Yamaguchi?
Vi må være skeptiske."
Den første retssag er afgørende. Deres liv står på spil.
-Hallo? -Hej, er det Chikuba-sans mobil?
-Ja. -Shiori Ito her. Tak for Deres tid.
-Ingen årsag. -Kan De tale nu?
Jeg vil spørge om noget. Det, De skrev i dag
indeholder vigtige, nye beviser.
Jeg vil gerne anvende det i retten.
Men vi må sige, at det er et udsagn fra portieren, som var der dengang.
Hvis vi siger det i retten...
Det er et offentligt møde,
så medier og andre vil høre det.
Det kan give Dem problemer.
Men jeg spørger Dem nu,
eftersom i morgen er min eneste chance for at informere dommerne om sagen.
Er der noget i det, jeg har sagt
som ville bekymre Dem?
Jeg vil gøre alt for at hjælpe Dem.
De må gerne afsløre mit navn.
Intet kan sammenlignes med den lidelse, De har været ude for.
Jeg frygter ikke noget. Brug gerne mit navn.
Jeg er villig til at vidne, selv om hotellet forsøger at forhindre det.
Som jeg sagde tidligere...
Straffen for seksualforbrydelser er for mild.
Jeg har altid syntes, at det var forkert.
Jeg har aldrig troet, at jeg ville få denne mulighed.
Jeg ønsker, De skal være glad for, at jeg arbejdede den aften.
Jeg er selv glad for det.
Man tager for let på den slags forbrydelser.
-Mange tak. -Ingen årsag.
Jeg er taknemmelig for Deres beslutsomhed.
Jeg værdsætter det virkelig. Tak.
-Pas godt på Dem selv. Farvel. -Farvel.
Den 18. december 2019
Dagen for domsafsigelsen i retten i Tokyo
Med sit civile søgsmål ville Shiori åbne den sorte kasse.
Det er ikke kun en persons problem, men et samfundsproblem.
I dag får vi endelig en kendelse.
Voldtægt er en mors værste mareridt.
Efter pressemødet
var det hele familien, også hendes søskende, mod det hele.
Jeg håber på en positiv kendelse, så familien kan samles igen.
SEJR
Vi vandt! Tak, alle sammen!
Der er hun!
Tillykke!
Vil De fortælle, hvordan det føles?
Ærligt talt ved jeg ikke, hvad jeg føler.
Men da jeg kom ud, fik jeg et kram af min ven.
Det er en slags afslutning.
Men sejren betyder ikke, at det skete forsvinder.
Jeg skal stadig...
...finde ud af, hvordan jeg håndterer mine sår. Det her er ikke slutningen.
Det er en milepæl, men der er stadig meget at gøre.
Lad os sammen tænke på hver eneste af dem.
Det, jeg ser for mig i dag, er noget helt andet end før. Tak, alle sammen!
Mine damer og herrer, tag imod hr. Yamaguchi på scenen.
De har tidligere hævdet, at De ikke har gjort noget ulovligt.
Men når De ser tilbage på den aften, fortryder De så noget?
Ønsker De, at De havde gjort noget anderledes?
Begik De nogen fejl, selv om De måske ikke brød loven?
Jeg vil sige tydeligt, at jeg ikke gjorde noget ulovligt.
Det er det vigtigste.
Men hvis jeg taler om noget andet end det rent juridiske
kan det føre til misforståelser.
Siger jeg, at jeg fortryder noget, kan det måske tolkes som værende ulovligt.
Men jeg fortryder virkelig, hvad der skete.
Hun har måttet lide meget.
Hun har fået meget...
...PTSD. Det har jeg også, så det er en meget beklagelig hændelse.
Og jeg fortryder det meget på et etisk plan.
Men jeg må stadig hævde, at jeg ikke gjorde noget ulovligt.
Er det et tilstrækkeligt svar?
Jeg vil oversætte de vigtigste punkter...
Yamaguchi appellerede kendelsen. Min kamp i retten fortsatte.
Løgner!
Du tjener penge på andres ulykke!
Hvor vover du? Du opfører dig som et idol!
Efterforsker A blev ved med at arbejde for politiet i Tokyo.
Portieren beholdt sit job på Sheraton.
Nakamura, som afbrød anholdelsen,
blev chef for Japans nationale politi.
Den 8. juli 2022
blev tidligere premierminister Abe skudt under et valgmøde.
Yamaguchi var den første, som rapporterede om hans død.
Samme dag stadfæstede Højesteret min sejr.
Den sang igen!
Hvad er det her?
Dit hår!
Det tog meget lang tid.
Jeg var 25, og nu er jeg 33!
Det er slutningen på en æra.
-En æra? -Det er sandt!
Du klarede det.
Tilegnet alle overlevere.
Tekster af: Torben Christensen www.junefirst.tv