Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
‫ב-1997…‬
‫- בקשת חילוץ מקרן המטבע הבינ"ל -‬
‫…המדינה פשטה רגל.‬
‫אנשים נאלצו לגור ברחובות…‬
‫והמשפחה שלי עברה רחוק.‬
‫דרום קוריאה?‬
‫לעולם לא אחזור לארץ הארורה הזאת.‬
‫- בוגוטה, קולומביה -‬
‫אנחנו עורכים בדיקה.‬
‫היי, סמל פארק!‬
‫לא, אני לא בגימפו. אני באל דוראדו.‬
‫המקום הזה ממש רחוק.‬
‫תן לי קודם את הכתובת.‬
‫התיק שלך. תחזיקי אותו.‬
‫קאיה? איך מאייתים את זה?‬
‫אדוני, תן לבדוק אותך.‬
‫אתה חושב שלא אצליח לתפוס מונית?‬ ‫בחייך, זה שדה התעופה! כן?‬
‫תסתכלו שם. הם מכים אנשים.‬
‫לא!‬
‫נראה שהייתה כאן תאונה.‬
‫אוי, הוא בטח מת.‬
‫לא נישאר כאן הרבה זמן.‬
‫הכנו הכול.‬
‫פשוט תבטח באבא שלך.‬
‫בואו נחשוב על המקום הזה כמעבר גבול.‬
‫מעבר גבול לארה"ב, בסדר?‬
‫קולומביה.‬
‫ספר הגאוגרפיה שלי תיאר בקצרה את המקום הזה‬
‫כארץ הקפה.‬
‫כשהוויזה שלנו תוסדר, ניסע לארה"ב.‬
‫קוק-הי, אתה בוטח באבא שלך, נכון?‬
‫ואתה מכיר את הביטוי, "אחלה קולומביה!"‬
‫תפסיק! תתחפף! אתה תשרוט אותה!‬
‫אנקה אותה יפה.‬ ‫-תשאל קודם!‬
‫אתה תשרוט אותה!‬ ‫-תאכל חרא ותמות, אידיוט!‬
‫הם פשוט לא מקשיבים.‬
‫שריטה תכניס אותי לצרות! תראו את זה.‬
‫מה זה היה?‬ ‫-היי, לא התיק שלי!‬
‫יש לו אקדח! אקדח!‬
‫זבל, תן לי את התיק הארור! תביא אותו!‬
‫החסכונות שלנו!‬ ‫-אתה מנסה להרוג אותי?‬
‫תן לי אותו!‬
‫לא!‬ ‫-יש לו אקדח!‬
‫אימא, הוא מחזיק אקדח! פשוט תעזבי!‬
‫לא! היי, התיק שלי!‬
‫היי, קוק-הי!‬
‫משטרה!‬
‫קוק-הי!‬
‫השתגעת?‬
‫קוק-הי! זה מסוכן!‬
‫קוק-הי!‬
‫היי, בן זונה!‬
‫היי!‬
‫בן זונה!‬
‫- החלום הקולומביאני במציאות -‬
‫תחזיר אותו למקום.‬
‫אל תיגע בשום דבר.‬ ‫-עכשיו.‬
‫סמל פארק!‬
‫איך יכולת לעשות לי דבר כזה?‬
‫בגילי, אבי נשלח להילחם במלחמת וייטנאם.‬
‫הוא אמר שהוא כמעט מת בווייטנאם פעמים רבות,‬
‫ושחייל שלו שאת חייו הוא הציל‬
‫עשה חיל בקולומביה.‬
‫הוא אמר שהוא בטוח יעזור לנו אם ניסע לשם.‬
‫מרשים.‬
‫הוא אמר שנבטח בו.‬
‫בחייך. סמל פארק.‬
‫אנחנו חברים שדיממו יחד, לא?‬
‫מה?‬
‫כמעתי מתי בגללך.‬
‫שכחת?‬
‫אתה לא זוכר?‬
‫הריצות כמעט הרגו אותי.‬
‫תשכח מזה.‬ ‫-לא, זה היה…‬
‫מה אני בכלל עושה פה? ברצינות.‬
‫היי, ילד.‬
‫כן, אתה.‬
‫כאן אסור לרדוף אחרי מישהו ששודד אותך.‬
‫ככה מסתבכים בצרות.‬
‫זו לא קוריאה.‬
‫- שוק סן אנדרסיטו -‬
‫צוהריים טובים!‬
‫דיאנה, מה שלומך?‬
‫כמובן, אתה?‬
‫שיהיה לך יום טוב.‬ ‫-תודה.‬
‫היי. קדימה, משפחה.‬
‫הקוריאנים בשוק סן אנדרסיטו‬
‫מוכרים בגדים מיובאים מהשוק בקוריאה.‬
‫כדי להשיג סחורה בזמן,‬
‫הם צריכים קשרים במכס המושחת של קולומביה.‬
‫…זה לא כמו בסיאול…‬
‫סמל פארק הוא כמו המשפחה שלהם.‬ ‫חמו עובד במכס.‬
‫למה אתה מבריז מהסדנאות?‬
‫כל מי שמכניס סחורה מקוריאה‬ ‫היה צריך למצוא חן בעיניו.‬
‫ככה הוא הפך‬ ‫להיות מנהיג אנשי העסקים הקוריאנים.‬
‫נחש מה? הוא רוצה שכ"ד נמוך יותר.‬
‫אני שם עליך עין.‬
‫סמל.‬ ‫-היי, מיגל!‬
‫אבא!‬
‫לאנשים פה לא אכפת מה עשית פעם.‬
‫שלום, אדוני.‬ ‫-כן, שלום.‬
‫כבר לא האמנתי לטענה של אבי‬
‫שסמל פארק היה חייב לו טובה ממלחמת וייטנאם,‬
‫אבל לא הייתה לי בעיה‬ ‫להאמין שהוא עשה חיל בבוגוטה.‬
‫אז זו…‬
‫אשתך?‬
‫זו לא קוריאה. היא הבוסית כאן.‬
‫אמרתי לך לא לעשן בחנות.‬
‫בסדר.‬ ‫-בסדר?‬
‫בסדר.‬
‫גברת פארק, תודה. כלומר, בוס.‬
‫הוא זקן מדי.‬
‫זה בסדר.‬ ‫-מה?‬
‫לא, רגע!‬
‫לא, לוסיה!‬
‫הוא זה שיעבוד.‬
‫בסדר? לא הוא.‬
‫לא, הוא זה שיעבוד כאן.‬
‫אתה עובד בשבילי.‬
‫בסדר?‬
‫אני אעשה את זה.‬
‫אני אעבוד כאן.‬
‫את, עבודה.‬
‫תעבוד כאן, קשה.‬
‫לעבוד…‬ ‫-בדיוק.‬
‫כאן.‬ ‫-טוב.‬
‫עוד אחד.‬
‫אוקיי!‬
‫היי, טוב! טוב מאוד!‬
‫סליחה! סליחה.‬
‫"אני קוריאני."‬
‫"היא יפה יותר ממריה."‬
‫זהירות!‬
‫קוק-הי!‬ ‫-כן!‬
‫עוד עשר מנוקדות!‬
‫מהר!‬
‫עוד עשר!‬
‫בסדר, מהר אני….‬
‫שאף אחד לא יזוז! בני זונות!‬
‫קדימה! זוזו מהדרך!‬
‫גם אימא שלי התחילה לעבוד שוב.‬
‫היא עבדה במפעל תפירה עד גיל 19,‬
‫פגשה שם את אבא שלי והתחתנה איתו.‬
‫היא שונאת לחשוב על הימים ההם,‬
‫אבל היא חזרה שוב לתפור.‬
‫אבא שלי ניהל מפעל קטן‬ ‫והיו לו הרבה חובות‬
‫שתפחו בהדרגה.‬
‫אבל הוא אמר שזו לא אשמתו.‬
‫- בקשת חילוץ מקרן המטבע הבינ"ל -‬
‫הוא אמר שזו אשמת קוריאה.‬
‫אומר לי להתחפף? מי אתה חושב שאתה?‬
‫הוא נעשה מריר אפילו יותר אחרי שהגיע הנה,‬
‫מה שגרם לו להתרחק מהקוריאנים האחרים.‬
‫כולם מנוולים שברחו מקוריאה‬ ‫אחרי שעשו שם צרות.‬
‫תפסיק.‬
‫תיזהרי במיוחד מהמנוולים הקוריאנים האלה.‬ ‫-בבקשה תפסיק, לפחות למען קוק-הי.‬
‫עצור, בן זונה!‬
‫קדימה! זוזו מהדרך!‬
‫- 2000‬ ‫שנה טובה! -‬
‫המאה ה-20 מגיעה לקיצה,‬ ‫מפנה את מקומה ל-21.‬
‫קוק-הי!‬
‫רוצה לנסות את זה?‬
‫זה מגניב!‬
‫אסור לי לעשות סמים.‬
‫עליי להיות מסוגל לחזור לקוריאה בכל רגע.‬
‫הוא רוצה שיירה שם‬ ‫כשזה אפילו לא שטח של המורדים?‬
‫אבטחה חמושה היא כל כך יקרה!‬
‫למען האמת, אתה אפילו לא תבדוק‬ ‫אם תהיה אבטחה חמושה בכל מקרה.‬
‫למנוול הזה סו-יאנג תמיד יש תירוצים נהדרים.‬
‫אנחנו צריכים למצוא מישהו, כל אחד,‬ ‫שישגיח עליו.‬
‫אתה מתוסכל? אז למה שלא תיסע לשם?‬
‫כן, זה אמור להספיק, נכון?‬
‫מורדים או מכס,‬
‫אתה יכול להתמודד עם כולם. מה דעתך?‬
‫למה אתה מערב אותי בזה?‬
‫כי אתה האחיין שלי.‬
‫לכל הרוחות.‬
‫מה שאני אומר זה‬
‫שאתה צריך מישהו שאתה יכול לבטוח בו, דוד!‬
‫היי, די.‬
‫המנוולים גסי הרוח האלה!‬ ‫-אבא.‬
‫בוא נלך, אבא.‬ ‫-היי!‬
‫אבא.‬
‫אתה בסדר, אבא?‬ ‫-כן.‬
‫המנוול הזה דחף אותי!‬
‫יודע מי אני, אפס?‬
‫תרביץ לי.‬
‫קדימה, תרביץ לי.‬
‫קוק-הי, לא.‬
‫תרביץ לי. תרביץ לי. קדימה.‬
‫תרביץ לי חזק.‬
‫כן, תרביץ לי חזק.‬
‫אמיליו!‬ ‫-חזק!‬
‫כמה יספיק?‬
‫אז בדיוק מלאו לך 22?‬
‫קפצתי כיתה.‬
‫קפצת כיתה?‬
‫גם אני קפצתי כיתה.‬
‫הייתי בדיוק בגילך כשהגעתי למדינה הזאת.‬
‫אחרי הצבא,‬ ‫לקחתי כל אגורה שחסכתי בווייטנאם,‬
‫הלכתי לשוק בסיאול‬ ‫לקנות את כל ההלבשה התחתונה,‬
‫כלומר תחתוני נשים וחזיות,‬
‫והבאתי את הכול לקולומביה.‬
‫היי, קוקה!‬
‫אלחנדרו!‬
‫מה שלומך, אחי?‬ ‫-אחי!‬
‫אלחנדרו, ראש איגוד הסוחרים של קולומביה.‬
‫הוא מקורב לרשויות בבוגוטה‬
‫ולפי השמועות, גם לקרטל.‬
‫השניים האלה שותפים עסקיים‬
‫והחברים הכי טובים.‬
‫למה המנוול הזה מנסה להתחנף אליי?‬
‫עדיין קורא לי "קוקה" בגילי?‬
‫איפה היינו?‬
‫הלבשה תחתונה לנשים…‬ ‫-כן, ההלבשה התחתונה.‬
‫בהתחלה מכרתי אותה ברחובות מדיין.‬
‫אבל המנוולים המקומיים היו עוקבים אחריי,‬
‫מחייכים ושרים בכל פעם‬ ‫שעברתי עם החבילה על הגב שלי.‬
‫"לה קוקרצ'ה, לה קוק…"‬
‫אלוהים.‬
‫גם אחרי שפתחתי חנות, הם עדיין שרו.‬
‫"לה קוקרצ'ה!"‬
‫בחיי.‬
‫היי, אתה יודע מה זה אומר, "לה קוקרצ'ה"?‬
‫כן.‬
‫מקק.‬
‫קוק-הי.‬
‫כן?‬ ‫-אני מרגיש את זה.‬
‫אתה שונה.‬
‫אתה שונה מאבא שלך ומהקוריאנים האחרים כאן.‬ ‫אתה מבין?‬
‫אני אומר שאתה אמין.‬
‫אתה מישהו שאפשר לבטוח בו.‬
‫וגם יש לך אומץ.‬
‫למה אבא שלך נתן לך שם שנשמע כמו "עוגייה"?‬
‫כל כך קל לצחוק עליו.‬
‫מה דעתך על זה?‬
‫אתה עוגייה ואני תה.‬
‫נהיה צוות מטורף, אחי.‬
‫התחמקות ממורדים וממחסומי משטרה‬
‫כדי להבריח סחורות מצריכה מומחיות.‬
‫- נמל בואנוונטורה -‬
‫ומסתבר שיש מישהו בעל מומחיות כזו.‬
‫מי אתה?‬
‫מי הילד הזה?‬
‫אני עובד עבור מר פארק ג'אנג-סו. אני סונג…‬ ‫-לכל הרוחות.‬
‫למה הוא לא פשוט בוטח בי?‬
‫מיני פארק שלח אותך? פארק הקטן הזה?‬
‫אין אבטחה חמושה.‬
‫הכוננות הוסרה.‬
‫אז שלחתי את האבטחה בחזרה.‬
‫אני טיפש או מה?‬
‫אין זמן. תתחילו להעמיס.‬
‫מכולות שיוצאות מנמל בוסאן‬ ‫חוצות את האוקיינוס השקט‬
‫ומגיעות הנה לבואנוונטורה.‬
‫סחורה מגיעה ככה כל חודש,‬
‫ואם היא עוברת את המכס רגיל, לא נשאר הרבה.‬
‫רק אחוז אחד מהסחורה מוצהר.‬
‫זה הכלל של סמל פארק והתפקיד של האיש הזה.‬
‫- רשות המכס -‬
‫הנה.‬ ‫-בסדר.‬
‫כמובן, כדי לציית לכללים של סמל פארק,‬
‫עלינו לציית גם לכללים של קולומביה.‬
‫פעל לפי הכללים,‬
‫והשער ייפתח.‬
‫עבור!‬
‫אברקדברה.‬
‫בהצלחה!‬
‫להתראות!‬
‫עבור!‬
‫- מישור טוהובו -‬
‫מסמכים, בבקשה.‬
‫לא שמעת אותי?‬
‫ביקשתי מסמכים.‬
‫אבל…‬
‫הבנתי.‬
‫…יש יוצאים מן הכלל.‬
‫בחיי, המנוול הזה פטריוט אמיתי.‬
‫מה קורה?‬ ‫-חכו שעה.‬
‫בחור שאני מכיר יבוא אז.‬
‫הבנתי.‬
‫זה אומר שמישהו מת שם.‬
‫מאמינים שכך הנשמה המסכנה תגיע לגן עדן.‬
‫לא, אני בסדר.‬
‫אתה יודע כמה גופות קבורות שם?‬
‫די להיות נקבה ותנסה. זה ירגיע אותך ברגע.‬
‫קח.‬ ‫-לא. זה לא חוקי בקוריאה. לא.‬
‫נמושה.‬
‫מה שאתה רוצה.‬
‫מה קורה? מה?‬ ‫-שיט, אלה האנשים של המכס.‬
‫מה יש?‬ ‫-חכה כאן.‬
‫היי!‬
‫שלום!‬ ‫-מה הוא עושה?‬
‫משהו קורה?‬
‫שלום.‬ ‫-מה זו הסירנה?‬
‫מיגל! אתה שומע אותי?‬
‫מיגל! מה קורה?‬
‫אתה שומע אותי?‬
‫זה קוק-הי.‬ ‫-מה?‬
‫הגיע רכב,‬ ‫אבל אני לא בטוח אם אלה המשטרה או המכס.‬
‫פאק, אין לנו מזל היום.‬
‫אני כבר מגיע. תחזיק מעמד.‬ ‫-בסדר.‬
‫צא החוצה.‬
‫לך מפה.‬ ‫-החוצה.‬
‫פתח את הדלת וצא.‬
‫תזדרז!‬
‫אין שם שום דבר.‬
‫אל תסגור את הדלת. עצור את המשאית.‬
‫לעזאזל!‬
‫קוק-הי!‬
‫אל תזוז!‬ ‫-בחייך, תירגע.‬
‫איך להירגע?‬
‫- ברוכים הבאים לטוהובו -‬
‫אבא שלי היה חסר יכולת…‬
‫ואימא שלי הייתה אדישה.‬
‫סמל פארק אמר שהוא בוטח בי,‬
‫אז אני חייב למצוא חן בעיניו, בכל מחיר.‬
‫ממזר משוגע. מה זה?‬ ‫תעיף את זה ממני. זה מסריח.‬
‫בני זונות. כמעט הרגו את הילד.‬
‫- רשות המכס -‬
‫קרלוס!‬
‫חיבוק אחד מהסמל פארק ושוחררתי.‬
‫- מחסני המכס -‬
‫שום דבר לא עובד כאן…‬
‫קום. בוא נלך הביתה.‬
‫…אבל דבר לא בלתי אפשרי.‬
‫אחלה קולומביה.‬
‫הצד המזרחי של הרי האנדים‬
‫מורכב מסלעי משקע, מבחינה גאולוגית.‬
‫לא גרניט.‬
‫מה זה אומר?‬
‫זה אומר‬ ‫שאבני הברקת במדינה הזו הן הכי טובות.‬
‫היי, בוא הנה.‬
‫אלו אבני ברקת טהורות במהותן.‬
‫אבל איך מוציאים אותן מהמדינה?‬
‫איך?‬ ‫-כן.‬
‫טוב, פשוט מחביאים אותן ויוצאים! מה הדאגה?‬
‫איזו תמימות.‬
‫אנחנו נידפק.‬
‫אז ד"ר, אתה כבר לא עושה דיקור?‬
‫איך אתה יכול להגיד את זה?‬
‫אני רופא במקצועי.‬
‫ד"ר הונג הוא מטפל בדיקור‬
‫אבל אומרים שאת הכסף האמיתי‬ ‫הוא עושה מהברחת אבני ברקת.‬
‫היי, תחתונים!‬
‫תביא אותו הנה.‬
‫קוק-הי!‬ ‫-תחתונים?‬
‫אתה יודע, הוא…‬
‫הוא חמוד.‬ ‫-הדוד שלי מאוד אוהב בחורים כמוהו.‬
‫טיפוסים פזיזים.‬
‫זהו פארק הקטן, שמסתבר שקנה מועדון בעיר.‬
‫כדאי לך למצוא חן בעיניו.‬
‫לפארק הקטן יש שלוש חנויות.‬
‫יש לו שלוש חנויות וגם שלוש מאהבות.‬
‫וכולן בנות מקומיות.‬
‫שמעתי שהמועדון שלך בעיר משגשג.‬
‫אם הוא בסגנון קוריאני, אני סקרן לראות.‬
‫אתה כל כך סקרן לגבי הכול בגילך.‬
‫ג'ה-אונג, תביא כיסא.‬ ‫-כיסא?‬
‫היי, שב.‬
‫בוא תשתה משהו.‬
‫תקפוץ לבקר מתישהו.‬ ‫-בסדר.‬
‫אלו חבריי, בוגרי אוניברסיטת קוריאה.‬
‫שלום.‬
‫הם הסתדרו בחיים.‬ ‫הגיעו הנה בחילופי סטודנטים ועושים חיים.‬
‫היי, זה נכון!‬ ‫מהיום, אתה בוגר אוניברסיטת קוריאה.‬
‫יופי!‬
‫מה אתה עושה?‬ ‫-אוניברסיטת קוריאה!‬
‫סו-יאנג, בוגר אוניברסיטת קוריאה,‬ ‫אמר שהוא הגיע לבוגוטה כשליח של "דייהו".‬
‫כשמשבר קרן המטבע גרם לסגירת המשרד בחו"ל,‬
‫הוא התחיל‬ ‫לעזור לסמל פארק עם המכס והתיישב כאן.‬
‫מהיום תקרא לי אחי.‬
‫אתה צוחק עליי? "אחי"?‬ ‫הילד בקושי מכיר אותך.‬
‫מה זה, פגישת מחזור?‬
‫למה הבאת את כל השפוטים שלך?‬
‫דרך אגב, תקשיבו, כולכם.‬
‫תעשו שוב סצנה במועדון שלי ואתם מתים.‬
‫הסטודנטים המסכנים האלה עזבו את הבית‬ ‫ללמוד כל כך רחוק.‬
‫מותר להם לבוא למפגשי קוריאנים, לא?‬ ‫הם גם לא אוכלים הרבה. תחזרו ותתכבדו.‬
‫בסדר, בסדר. אתה תדאג לבני ארצך.‬
‫תשמור שלא יעשו בלגן כשהם שותים.‬
‫שאני אשמור?‬
‫בטח, לשמור.‬
‫פארק הקטן,‬ ‫שלחת את הילד הזה כדי לשמור עליי, נכון?‬
‫אם אתה לא בוטח בי,‬ ‫בוא תעשה את זה בעצמך, מיני פארק.‬
‫אתה תמיד עושה לי חיים קשים.‬
‫מה לעזאזל? "מיני פארק"?‬
‫סליחה על זה.‬
‫איך אתה מעז לדבר אליי ככה?‬
‫בן כמה אתה?‬ ‫-סליחה.‬
‫קדימה.‬ ‫-למה לדחוף?‬
‫שב.‬ ‫-בוא הנה!‬
‫מה?‬ ‫-היי! ברצינות, שב.‬
‫דפוקים, אתם מעצבנים אותי, לכל הרוחות!‬
‫למה לא להפוך את השולחן?‬ ‫-המנוול הזה סו-יאנג התחיל!‬
‫כולם, לכו הביתה.‬
‫בואו נקפל פה.‬
‫נו? כבו את המוזיקה!‬
‫לכל הרוחות.‬
‫קרא לי דוד מעכשיו.‬
‫סליחה?‬ ‫-זה בסדר.‬
‫אבא שלך ואני היינו פעם אחים לנשק‬ ‫שדיממו יחד.‬
‫אעשה זאת יותר מאוחר, בוס.‬
‫בטח.‬
‫זה לא בוער.‬
‫בבודהיזם, יש מושג שנקרא "שש הדרכים".‬
‫זה אומר‬ ‫שכל היצורים עוברים דרך ששת העולמות,‬
‫מהנמוך ביותר על הקרקע לגבוה שבשמיים,‬
‫על סמך הקארמה שלהם.‬
‫והמדינה הזאת היא ההתגלמות של זה.‬
‫מאזור אחד, איפה שאתה גר,‬ ‫לאזור 2, 3, 4, 5 ו-6.‬
‫כרגע אנחנו באזור שש.‬
‫רק העשירים חיים כאן.‬
‫אתה שותה?‬ ‫-כן.‬
‫אבל כדי לטפס עד לכאן,‬
‫צריך עוד משהו.‬
‫לא מספיק לעבוד קשה בצורה עיוורת.‬ ‫אתה יודע את זה, נכון?‬
‫בסדר גמור.‬
‫אחיין יקר, אני רוצה שתשרוד ושתגיע עד הסוף‬
‫הנה לאזור שש.‬
‫ביום ההוא, בפעם הראשונה,‬ ‫לא רציתי לחזור לקוריאה.‬
‫היי!‬
‫בוא נזוז!‬
‫מה לעזאזל? תמהר!‬
‫נתראה, ג'יי.פי.‬
‫ערב טוב!‬ ‫-היי, ואו.‬
‫התגעגעתי אליך, ידידי.‬ ‫-כן.‬
‫ככל שהיקף ההברחות גדל ומספר המשאיות גדל,‬
‫כך גם תפחו הארנקים שלנו.‬
‫תמסור.‬ ‫-בחייך, תחשיב את זה לשער.‬
‫הנה, זה שלך.‬
‫כן!‬
‫אהן ג'ונג-הוואן!‬ ‫-מה אתה עושה?‬
‫אהן ג'ונג-הוואן!‬
‫- דרום קוריאה עולה לחצי הגמר -‬
‫זה יהיה אצלם בחודש הבא.‬
‫תודה.‬
‫אוקיי, בוא נלך לשתות משהו.‬ ‫-נשמע טוב.‬
‫היי, עבודה טובה.‬ ‫-די! אל תיגע לי בשיער.‬
‫עבודה טובה.‬ ‫-די!‬
‫למה לא? אני אומר שעשית עבודה טובה. היי!‬
‫אל תעז לרסס את זה עליי, חרא קטן!‬
‫מה שמך?‬
‫קרלה.‬
‫קוק-הי.‬ ‫-קוקי?‬
‫לקפוץ!‬ ‫-לקפוץ!‬
‫תראה את זה! נכון שזה נחמד?‬
‫נכון? זה גן עדן!‬
‫היי, זה לא קוק-הי?‬
‫מה הוא עושה עם החבר'ה האלה?‬
‫מה נראה לך?‬ ‫סו-יאנג המזדיין הזה משאיר אותו קרוב.‬
‫באשר לסו-יאנג, הוא מטפל במכס עבור מר פארק.‬
‫יש עליו הרבה עיניים, אז לא נעים לו להתערב.‬
‫נכון? קוק-הי.‬ ‫-כן?‬
‫זה העסק הראשון שלי,‬
‫אז בבקשה תעזור לי.‬
‫אתה מבין אותי, כן?‬
‫מבין מה, ג'ה-אונג?‬
‫תראה אם תוכל לעשות את זה‬ ‫ללא עזרת הסמל פארק.‬
‫בחייך, זה פשוט לא נכון.‬
‫אנחנו נסתדר בלי עזרתו של הסמל פארק.‬
‫חוץ מזה, זה…‬
‫היי… זו התוכנית של סו-יאנג.‬
‫אתה לא מכיר אותו?‬
‫אתה תצטרך להשיג גם חנות משלך.‬
‫כמה זמן תמשיך‬ ‫להיות נער השליחויות של מישהו אחר?‬
‫ג'ה-אונג.‬
‫כמה זמן אתה חושב שאהיה נער שליחויות?‬
‫מה? כמה זמן?‬
‫נער שליחויות… ממש.‬
‫בסדר.‬
‫לך תזדיין.‬
‫תעוף מפה.‬ ‫-מי אתה חושב שאתה?‬
‫מה, מזדיין? בן זונה!‬ ‫-מה?‬
‫חתיכת בן זונה.‬
‫אל תדאג לי. תדאג לעצמך.‬
‫טוב, אני רק מנסה…‬
‫מה קורה?‬
‫סאנג-מוק!‬
‫עצור, כלב!‬
‫בן זונה!‬
‫מה קורה?‬ ‫-מספיק.‬
‫זוז לי מהדרך, לעזאזל.‬
‫בוא הנה, מנוול.‬
‫בוא עליי! אני אהרוג את כולכם, בני זונות!‬
‫תעזוב!‬
‫בן זונה!‬
‫ג'ה-אונג! היי, בן זונה!‬
‫פאק.‬
‫תשתקו, כולם. לעזאזל.‬
‫תשתקו, כולם.‬
‫אמרתי לשתוק, כולם!‬
‫היי, מה קורה? מה זה הקטע הדפוק הזה?‬
‫זה אקדח לא טעון?‬
‫אלוהים אדירים.‬
‫למה שלא תשאל את המנוול‬ ‫שגרם למצב הדפוק הזה?‬
‫אקדח 0.38.‬
‫להרבה שוטרים יש כזה.‬
‫למה הוא נופף בו?‬
‫אתה כאן.‬
‫בחיי, אתם כאלה מטומטמים.‬
‫ברצינות, הבכתם אותי נורא.‬
‫בנוסף, אתה מתחילים קטטה‬
‫ועוד מפסידים?‬
‫הנה, זה יעזור לך לחרבן.‬
‫זה טוב לכליות וגם מונע שיער לבן.‬ ‫-ואו!‬
‫אז זה לא אלכוהול. זו תרופה.‬
‫אתה באמת מתכוון למכור את אלה?‬
‫בארץ הזו יש מזג אוויר אביבי 365 ימים בשנה.‬ ‫איך אפשר למכור מעילי פוך?‬
‫בדיוק, זה כמו למכור תנורי חימום במדבר‬
‫ומקררים בקוטב הדרומי.‬
‫היית פעם במדבר?‬
‫היית במדבר פה?‬ ‫-עדיין לא.‬
‫קפוא בלילה במדבר.‬
‫אני מבין.‬
‫והקוטב הדרומי?‬
‫אנשים אוכלים שם רק אוכל קפוא, לא בקירור?‬
‫החלק המרכזי במקרר הוא תא הקירור.‬
‫הקור הרבה יותר קר באביב.‬
‫זו מין חשיבה הפוכה, נכון?‬
‫כן! בדיוק!‬
‫סמל פארק רק מוכר דברים.‬
‫מה שאני מוכר זה רעיון חדש.‬
‫קונספט חדש.‬
‫תראו את זה. זה קל ונראה מגניב, נכון?‬
‫הם בטוח יימכרו.‬
‫היי, מנוול!‬
‫אל תיגע בזה. זה יקר.‬
‫אסור לך גם לשבת!‬
‫שב.‬
‫אפשר בקלות לשכור כאן מתנקש‬ ‫תמורת 100,000 וון.‬
‫למה שלפת אקדח?‬
‫כי אנחנו בקולומביה.‬
‫הלוואי שהייתם טובים כמו קוק-הי.‬
‫אתה תמיד מדבר על קוק-הי.‬
‫אבל בכנות, אני מבוגר ממנו בשנתיים,‬
‫וכשאתה ממשיך להשוות אותי אליו,‬
‫זה ממש פוגע ברגשות שלי, אתה יודע.‬
‫סו-יאנג, קוק-הי צעיר ממני,‬
‫אבל הוא מדבר לא ברור,‬ ‫לפעמים משתמש בתארי כבוד ולפעמים לא,‬
‫וזה ממש מעצבן אותי.‬
‫אבל הוא לא אדם רע או משהו כזה.‬
‫אמרו לי להחזיר לך את זה. הוא אמר שתבין.‬
‫היי, תשתה משהו גם.‬
‫זה עוזר לחרבן,‬ ‫מגביר סיבולת ומונע שיער לבן.‬
‫ילד, אתה בוטח בפארק ג'אנג-סו?‬
‫קוקה!‬
‫"לה קוקרצ'ה!‬
‫"די רי רי רי"‬
‫ככה כולם קוראים לו.‬
‫היי, הוא סיפר לך גם את הסיפור‬ ‫שהוא הבריח תחתונים בשמיכות?‬
‫לעזאזל, גבר. הכול שקרים.‬
‫הוא נסע לפרו כממיין תרנגולות,‬
‫הסתבך בצרות והגיע בסוף לקולומביה.‬
‫שמעת פעם על מישהו‬ ‫שהתחיל לעבוד תחת פארק ג'אנג-סו והצליח?‬
‫אף אחד.‬
‫קודם הוא בוטח בך ואז הוא מנצל אותך.‬
‫ברגע שאתה כבר לא מועיל, אתה כלום בשבילו.‬
‫היי, קוק-הי.‬
‫למה אכפת לך ממנו כל כך, דוד?‬
‫בוא נהיה כנים.‬
‫הוא רוצה למכור פה מעילים.‬ ‫אתה חושב שזה יעבוד?‬
‫בדרום אמריקה?‬
‫בגלל זה אתה כזה טיפש.‬
‫מה זאת אומרת?‬ ‫-למה שהם לא יימכרו?‬
‫הם קלים, חמים, מסוגננים וחדשים.‬
‫לא?‬
‫תראה איך אתה לבוש.‬
‫מה אתה יודע על אופנה?‬ ‫אתה מבין רק בתחתוני נשים.‬
‫בכל אופן,‬
‫אם נחטוף את המשלוח הראשון‬ ‫של סו-יאנג המנוול הזה,‬
‫הוא לא יוכל להגיב מיד.‬
‫זו הכוונה שלך?‬
‫בינתיים, נתמקד במפעל של סו-יאנג בסין,‬
‫נציע להם יותר כסף ונשתלט עליו.‬ ‫-בסדר.‬
‫אתה חושב שתצליח לצאת מאזור אחד?‬
‫לא, לעולם לא.‬
‫אגב,‬
‫למה שלחת את קוק-הי לסו-יאנג?‬
‫עלינו לבחון אותו.‬
‫את סו-יאנג?‬
‫לא, את קוק-הי.‬
‫קוק-הי? למה?‬
‫סו-יאנג יצטרך‬ ‫להכניס את הסחורה שלו לבוגוטה איכשהו.‬
‫אז את מי נראה לך‬ ‫שהוא ינסה לפתות לעבור צד?‬
‫אתה לא בוטח בקוק-הי, נכון?‬
‫אתה באמת בוטח באנשים?‬ ‫-אני?‬
‫אני בוטח בך, דוד.‬
‫אתה בוטח בי?‬ ‫-ברור. אמן.‬
‫בחיי, אני אסיר תודה ממש.‬
‫שטויות. לך תעבוד על גופה, אפס.‬
‫היי, כן.‬
‫אז החזרת את החבילה?‬
‫כן, אדוני.‬
‫וסו-יאנג לא אמר משהו?‬
‫הוא שאל אותי אם אני בוטח בך, בוס.‬
‫בחייך, אמרתי לך לקרוא לי דוד.‬
‫ו…?‬
‫אתה בוטח בי?‬
‫אמרתי שאני שם אוכל על השולחן הודות לך.‬
‫עוד משהו?‬
‫לא, זה הכול.‬
‫זה הכול?‬
‫תשמור את זה אתה.‬
‫זה יהיה שימושי יום אחד.‬
‫זו קולומביה, אחרי הכול.‬
‫המנוול הזה סו-יאנג‬ ‫יכניס במכס את הסחורה שלו עם שלנו הפעם.‬
‫היא תהיה בארגזים עם המדבקות הכתומות.‬
‫קוק-הי, תפקידך הוא להביא לי אותם.‬
‫אני יכול להציע לך משהו?‬
‫תזכור. המדבקות הכתומות.‬
‫פה.‬
‫מיגל.‬
‫אם קוק-הי יעזוב עם אחת המשאיות, תעלים עין.‬
‫כי לסחורה של סו-יאנג יש מדבקות כחולות.‬
‫המדבקות הכתומות לא חשובות.‬
‫- קוריאה‬ ‫סחורה איכותית -‬
‫הוא יבחן אותך.‬
‫אתה לא בוטח בקוק-הי, נכון?‬
‫אתה באמת בוטח באנשים?‬
‫אין דבר כזה. במי אפשר לבטוח?‬
‫אמרתי לך פעם לבטוח בי?‬
‫תבטח רק בעצמך.‬
‫מנוול מזדיין! בן זונה!‬
‫מה לעזאזל אתה עושה?‬
‫סו-יאנג.‬
‫קוק-הי!‬
‫שיט, אחי.‬
‫עבודה טובה.‬
‫טוב? עבודה טובה.‬
‫חם, נכון?‬ ‫-היי, עבודה טובה.‬
‫לעזאזל. נשאר עוד.‬
‫סו-יאנג צדק.‬
‫העסק היה להיט,‬
‫והמקומיים התרגשו מהחדשנות.‬
‫תודה.‬
‫הקולומביאנים התחילו למכור מעילי פוך גם.‬
‫אבל לא באיכות כמו שלנו.‬
‫טוב, זה לא משהו מיוחד.‬
‫סו-יאנג היה חכם.‬
‫כדי שההברחות ילכו חלק,‬ ‫הוא היה זקוק לקשרים במכס,‬
‫אז הוא נתן לסמל פארק נתח גדול.‬
‫- פארק ג'אנג-סו -‬
‫לסמל פארק לא הייתה סיבה לסרב להצעה.‬
‫מר פארק כאן.‬
‫אי אפשר היה להימנע ממצבים מביכים…‬
‫שלום, קוק-הי.‬
‫…אבל הכסף גרם לאנשים לשכוח.‬
‫בדיוק כמו שהם הבריחו פנימה סחורה,‬
‫קוריאנים הבריחו החוצה כסף.‬
‫כסף בלתי-מדווח נשלח כל הזמן למולדתם.‬
‫הכסף הולבן דרך הונג קונג,‬
‫ואז סין,‬
‫ולבסוף קוריאה.‬
‫כסף היה שווה שקט.‬
‫קניתי בית חדש באזור שלוש…‬
‫אבל זו רק ההתחלה.‬
‫זה בסדר, אימא. זה הבית שלנו.‬
‫סו-יאנג אמר‬
‫שכדאי לנו לראות את האוקיינוס.‬
‫- קרטחנה -‬
‫קדימה!‬
‫שלוש, שתיים, אחת!‬
‫היי, אתה מקנא?‬
‫מה?‬
‫הרבה ילדים חזרו הביתה מרוששים‬ ‫עקב משבר קרן המטבע,‬
‫אבל המנוולים האלה זכו בהורים עשירים,‬ ‫אז הם עושים חיים.‬
‫אומרים שלילדים עשירים יש הילה סביבם,‬ ‫אז למה הם נראים כל כך כבויים?‬
‫תביא את היד שלך.‬
‫מה?‬ ‫-היד שלך.‬
‫ראית את הסרט הראשון של ג'יימס בונד?‬ ‫-לא.‬
‫זה השעון ששון קונרי לבש מאז.‬
‫רולקס סאבמרינר.‬
‫מגניב, נכון?‬
‫מה זה?‬
‫זה בשבילי? זה נראה יקר.‬
‫לכן אני נותן לך אותו.‬ ‫הייתי נותן לך חרא זול?‬
‫איזה יופי!‬
‫היי, סו-יאנג.‬
‫אני תוהה כבר זמן מה.‬
‫למה לא חזרת לקוריאה?‬
‫למה שאחזור?‬
‫אם אחזור, ברור שאסיים כמו אפס.‬
‫אבל בחיי, תראה איזה מקום.‬
‫המקום הזה‬
‫שופע חיים, כן?‬
‫זו ארץ ההזדמנויות.‬
‫מה החלום שלך?‬
‫למה שיהיה לי אחד?‬
‫טוב, החלום שלי‬
‫הוא לבנות קניון מטורף בקולומביה.‬
‫כזה שישגע את הדרום אמריקאים.‬
‫מה? אתה לא מאמין שאני מסוגל?‬
‫חשבת שאבריח מעילי פוך לנצח?‬
‫לא, אני מאמין בך.‬
‫באמת.‬
‫אתה יכול לתת לי לקחת חלק בחלום שלך?‬
‫בוס?‬ ‫-טמבל, עזוב אותי.‬
‫כמובן. זה נשמע נהדר.‬ ‫-נהדר.‬
‫קניון נשמע נהדר.‬
‫היי, היו"ר שלנו אמר לפני שנים,‬
‫"זה עולם גדול, ויש הרבה חרא לעשות."‬
‫לפני הרבה זמן,‬ ‫מישהו אמר לי שזו הסיבה שדייהו קרסה.‬
‫ואני כל כך אסיר תודה על כך.‬ ‫דייהו המזדיינים.‬
‫תודה על זה!‬
‫זה לא בסדר. הם עברו את הגבול הפעם!‬
‫אם לא נתאפס על עצמנו,‬
‫העכברושים האלה ישתלטו על השוק לגמרי!‬
‫אבל הם אדיבים ועובדים קשה,‬
‫ואני לא חושב שזאת הבעיה שלי.‬
‫הם בכלל לא כאלה.‬
‫הם רמאים מוחלטים,‬
‫תמיד מוכנים לדקור אותך בגב בכל רגע.‬
‫אני חושב שאתה משמיץ אנשים בסדר גמור.‬
‫אל תשכח שגם אתה מבריח.‬
‫לא, אתה טועה, קרלוס.‬
‫את מה שאנחנו מרוויחים אנחנו מבזבזים כאן.‬ ‫אבל הם שולחים את הכסף שלהם חזרה לקוריאה.‬
‫בוא נחשוב על זה.‬
‫צפה לנתח גדול יותר בחג המולד.‬
‫בסדר.‬ ‫-אתה יכול להרשות לעצמך לצחוק.‬
‫פרז! מה שלומך? עובדים קשה, אחי.‬
‫קחו, תשתו.‬
‫אל תתקרב יותר.‬
‫מה קורה?‬
‫מה קורה איתו?‬
‫פרז!‬
‫מה קורה?‬
‫פרז.‬
‫היי!‬
‫תירגעו. תירגעו!‬
‫תורידו את הרובים ובואו נדבר.‬
‫תעצרו אותם.‬ ‫-נשק הרם.‬
‫מה נסגר איתכם?‬
‫תיכנסו פנימה! מהר!‬
‫עמדת בידוק 607.‬
‫אני חוזר, עמדת בידוק 607.‬
‫מה זאת אומרת, החרמה?‬
‫היי, בבקשה תירגעו.‬
‫להירגע?‬ ‫-הבני-זונות האלה.‬
‫חג המולד בעוד פחות מעשרה ימים!‬
‫מה נמכור?‬ ‫-זה שיא העונה.‬
‫זוזו!‬ ‫-די, בבקשה.‬
‫אם נפספס את החגים, הלך עלינו. אתה יודע!‬
‫מה נעשה?‬ ‫-קדימה.‬
‫צור איתו קשר עכשיו!‬ ‫-קחו אחריות!‬
‫למה שקרלוס יעשה את זה פתאום?‬
‫כששיחקנו פוקר בשבוע שעבר,‬
‫נתנו לו לנצח, והכול נראה נהדר.‬
‫היי, ג'און סו-יאנג.‬
‫אתה יודע משהו?‬
‫מה אני אדע?‬
‫אתה חושד בי?‬
‫הם החרימו שתי מכולות מלאות בסחורה שלי!‬
‫בשווי 400 מיליון וון!‬
‫בסדר. אני פשוט מתוסכל. זה הכול.‬
‫זו לא העבודה שלך? לטפל בבכירים?‬ ‫למה להאשים אותי? לעזאזל!‬
‫נמאס לי ממך, אפס.‬
‫אתה חושב שאתה מישהו עכשיו?‬
‫התרחבת בצורה אגרסיבית מדי!‬
‫החיים שלי בסכנה בכל פעם!‬
‫מה אתה עושה בחדר האחורי?‬
‫מה לעזאזל אתם עושים?‬
‫סתמו את הפה.‬
‫מעתה והלאה, דברו רק אם יש לכם תוכנית.‬
‫רעיונות?‬
‫קוקוטה.‬
‫מה לגבי קוקוטה?‬
‫מאחר שוונצואלה מוצפת בסחורה מוברחת,‬
‫אם רק נוכל להגיע לקוקוטה…‬ ‫-היי, אתה צודק.‬
‫אם נגיע לקוקוטה,‬ ‫נוכל להשיג סחורה מוונצואלה, נכון?‬
‫זו לא תהיה סחורה קוריאנית,‬
‫אבל זה אמור להספיק עד שנסדר הכול, כן?‬
‫מי ייסע לשם?‬
‫מי ייכנס לשטח של מורדים?‬
‫שמעתי שהמקום מלא במורדים חמושים.‬
‫אני לא יודע אם זו ההחלטה הנכונה.‬
‫יש לך תוכנית אחרת?‬
‫אלוהים.‬
‫איזה מצב דפוק.‬
‫גם אני השקעתי 200 מיליון וון, אחי.‬ ‫זה כל מה שיש לי.‬
‫בלי זה, אני מת.‬
‫כן. הכול שם.‬
‫בסדר.‬
‫המורדים הם לא מה שהיו פעם.‬
‫אז למה שלא תיסע איתו, מר פארק?‬
‫כן.‬
‫מסוכן עבורו ללכת לבד עם כל הכסף הזה.‬
‫אימא! מה…‬
‫לכל הרוחות. זה מה שאתה עושה עכשיו?‬
‫תן לי את זה.‬
‫אתה תמיד יכול להתחיל מחדש.‬
‫אז הדבר הזה…‬
‫תן לי את זה.‬ ‫-לתת לך מה?‬
‫פשוט תן לי את זה, קוק-הי!‬
‫גם אני יודע על זה, אז…‬
‫אז… איפה זה?‬
‫קוק-הי.‬ ‫-תניח את זה.‬
‫תניח את זה. לכל הרוחות!‬
‫תעזוב! תניח את זה!‬
‫קוק-הי.‬ ‫-עזוב!‬
‫מה אתה עושה?‬ ‫-קוק-הי, תן לי את זה, בבקשה.‬
‫פשוט תן לי את זה!‬ ‫-תניח את זה!‬
‫שיט, למה ירית?‬
‫אם ניתפס, זו אשמתך!‬
‫זוזו מהדרך!‬
‫לעזאזל!‬
‫קוק-הי.‬
‫אבא.‬
‫הכסף שלי.‬
‫-אבא, אתה מדמם.‬
‫קולומביה המזדיינת.‬
‫קולומביה.‬ ‫-אל תדבר.‬
‫אמרתי לך לא לדבר! פאק!‬
‫אבא.‬
‫אני עייף.‬
‫קוק-הי.‬
‫אבא.‬
‫לכל הרוחות.‬
‫אבא!‬
‫היי, אתה…‬
‫בחייך, לא.‬
‫קוק-הי.‬
‫אני יודע שזה לא‬
‫הזמן הכי טוב להעלות את זה…‬
‫אבל מה עם הכסף?‬
‫אני אחזיר לך, אדוני.‬
‫מה אתה מתכוון לעשות בקשר לזה?‬
‫אנחנו אפילו לא יכולים לפתוח,‬ ‫ועכשיו איבדת את ההון שנותר לנו.‬
‫מה תעשה?‬
‫אני אחזיר לכם.‬
‫איך לעזאזל תחזיר לנו?‬
‫מה? תעזוב, לעזאזל!‬ ‫רק אמרתי את מה שכולם חושבים!‬
‫אני אחזיר לכם.‬
‫אמרתי שאחזיר לכם, לעזאזל!‬
‫תעזבו!‬
‫הכסף שלי!‬
‫תעזבו.‬
‫זה כל מה שהיה לנו!‬
‫אני מצטער. אני אחזיר לכם.‬
‫אני אחזיר לכם.‬
‫קח את זה ולך.‬
‫לא משנה לאן.‬
‫לאן אלך?‬
‫החנות שלי כאן. אני נשאר.‬
‫חתיכת אידיוט.‬
‫מישהו עלול לירות בך בכל רגע.‬
‫מה תעשה בקשר לזה?‬
‫המנוולים המזדיינים האלה מהמכס.‬
‫מעבירים את כל הסחורה שלנו לאלחנדרו…‬
‫מה אמרת?‬
‫מה עשו במכס?‬
‫לעזאזל.‬
‫הם מסרו את כל הסחורה שלנו.‬
‫הם החרימו את הסחורה שלנו‬ ‫ושלחו אותה למחסן של אלחנדרו.‬
‫סוחרים קולומביאנים יקבלו אותה עד חג המולד.‬ ‫כדי לסגור עסקים קוריאנים.‬
‫תסתלק מכאן.‬
‫רק ככה תשרוד.‬
‫לעזאזל.‬
‫לא! החרא הזה!‬
‫לא.‬
‫לא, בן זונה! לעזאזל!‬
‫אל תשכח את 50,000 הפסו שלי!‬
‫תירגע, שמן דפוק. זה רק נהיה מעניין.‬
‫מי אתה? מה קורה?‬
‫אתה חירש?‬
‫שאלתי אותך שאלה!‬
‫באתי לקחת את הסחורה.‬
‫באת לקחת אותה?‬
‫זה לא מחר?‬
‫אתה יודע…‬
‫אתה יודע כמה חסר סבלנות הבוס.‬
‫אז היית צריך להתקשר קודם.‬
‫אתה חושב שאנחנו טיפשים?‬
‫תראה, חבר.‬ ‫-תשכח מזה.‬
‫אלחנדרו מתנהג כמו כלבה.‬
‫אלחנדרו באמת שמוק.‬
‫תודה על הסיגריות.‬ ‫-כן.‬
‫אבל אני עדיין צריך לבדוק.‬
‫הוא כל כך רועש, לעזאזל.‬
‫אין תשובה.‬
‫אני עסוק. בוא נעשה את זה מהר.‬
‫אתה הראשון שהגיע?‬
‫מה לגבי המשאיות האחרות?‬
‫בן זונה, לא היית בא לבד.‬
‫אל תברח.‬
‫לא!‬
‫בבקשה, לא!‬
‫תפסיק!‬
‫לא!‬
‫בבקשה, תפסיק. אל תהרוג אותו!‬
‫תעזוב! בן זונה!‬
‫תעזוב!‬
‫מיגל בא בפקודת הסמל פארק.‬
‫הסתדרנו בקושי עם הביקוש בחג,‬
‫אבל זה לא נגמר.‬
‫אנשים כאן‬
‫לא מרימים רובים בחג המולד.‬
‫לא קצת שקט מדי, סו-יאנג?‬
‫אם רק נקרא את החדר ונתרחק, נהיה בסדר.‬
‫דרך אגב…‬
‫מה עם קוק-הי?‬
‫קוק-הי?‬
‫אתה מרגיש אשם עכשיו?‬
‫אתה זה שאמר לו.‬
‫אמרת לחכות לזמן הנכון ולהגיד לו כש…‬
‫מה לעזאזל?‬
‫אני אמרתי לך את זה?‬
‫מפיך זה נשמע כאילו שילמתי לו שיעשה את זה!‬
‫עשיתי את זה?‬
‫ובכן, לא, לא עשית, אבל…‬
‫הוא בוגר אוניברסיטת קוריאה?‬ ‫למה אכפת לך ממנו בכלל?‬
‫תסגור מוקדם.‬
‫אלחנדרו.‬
‫מה לעזאזל? מנוול מזדיין!‬
‫מה לעזאזל לא בסדר אצלך?‬
‫זה לא הייתי אני. זו אי הבנה!‬
‫לא? זה לא היית אתה?‬
‫הבחור שלך שדד את המחסן שלי,‬ ‫אבל לא בפקודה שלך?‬
‫אם הייתי הולך לשדוד את המחסן שלך,‬ ‫לא הייתי עושה את זה ככה!‬
‫אתה לא יודע מי אני?‬
‫אני פארק ג'אנג-סו, בן זונה!‬
‫היי, ג'ה-אונג.‬ ‫-איפה אתה?‬
‫אני בדרך.‬
‫מה העניין הפעם?‬
‫אתה מודאג?‬
‫אתה תהיה בסדר? אתה אמור להיות, לא?‬
‫כשהמכס מעורב,‬ ‫גם אלחנדרו לא יכול לעשות כלום.‬
‫מר פארק אמר שהוא יטפל בזה, אז אל תדאג.‬
‫לעזאזל, קוק-הי. אני מצטער.‬ ‫לא הייתי צריך להגיד את כל זה.‬
‫ג'ה-אונג… אתה וסו-יאנג היחידים‬ ‫שבאו ללוויה של אבא שלי.‬
‫אתה יודע שאני מחבב אותך, כן?‬
‫כן.‬
‫…זה היה יום ארוך.‬
‫בסדר גמור.‬
‫בוא נבהיר את אי ההבנה הזאת.‬
‫אל תחשוב יותר מדי. פשוט תסגיר את הבחור.‬
‫זה יאשש את החברות שלנו.‬
‫נוכל לשכוח ממה שהיה.‬
‫ידידי.‬
‫הקולומביאנים שוכחים את העבר במהירות.‬
‫ההווה מספיק קשה כאן.‬
‫קשה מאוד.‬
‫לחיים.‬
‫אתה כאן.‬
‫דון אלחנדרו בחר‬ ‫שלא לעשות בעיות עקב התקרית הזו.‬
‫הכול בסדר עכשיו.‬
‫אבל בחיי, המנוול המכוער הזה מבקש מאיתנו‬ ‫חצי מהרווח שלנו.‬
‫ידעת?‬
‫מה? על מה אתה מדבר?‬
‫חכה רגע.‬
‫ילד, שכחת איפה אתה?‬
‫זו קולומביה.‬
‫אנחנו מדברים ספרדית פה.‬
‫תקשיב טוב.‬
‫אין לי כסף או סחורה לגנבים כמוך.‬
‫המתנקש הזה ששכרת,‬
‫שילמתי לו כפול.‬
‫מנוול מזדיין!‬
‫מה עשית עכשיו?‬
‫לא.‬
‫אני לא יודע מה אתה חושב,‬
‫אבל אלו שטויות גמורות.‬
‫קוק-הי.‬
‫למה?‬
‫תגיד לי.‬
‫עליי לשרוד ולהגיע לאזור שש.‬
‫דוד.‬
‫חמלה היא הדרך להארה.‬
‫חמלה היא הדרך להארה!‬
‫קרלוס, ברכותיי על הקידום שלך.‬
‫וקבל בבקשה את תנחומינו.‬
‫אלחנדרו היה חבר ותיק שלך.‬
‫כשהרוצח ייתפס, נדע מי עמד מאחורי זה.‬
‫מה זאת אומרת?‬
‫הרבה אנשים סקרנים מאין אלחנדרו השיג‬
‫את כל המוצרים הקוריאניים האלה שבמחסן שלו.‬
‫אנא הרשה לקוריאנים לתרום להחייאה‬
‫של הכלכלה הקולומביאנית.‬
‫תקשיב, יש לי דבר אחד להגיד לך.‬
‫אני לא אוהב עוגות.‬
‫אתה תלמד לאהוב אותן.‬
‫ככה קוריאנים מפגינים הערכה.‬
‫זה המסר של קוק-הי?‬
‫זה רצונם של כל הסוחרים.‬
‫מצאנו אותה, קוק-הי.‬
‫את הכלבה שהרגה את אביך.‬
‫נתראה, ידידי.‬
‫סמל פארק שמר על פה סגור,‬
‫ואנשים‬
‫פחדו ממני עכשיו.‬
‫- שלוש שנים מאוחר יותר -‬
‫בתמורה על הפטור ממכס בבוגוטה,‬
‫היה זרם אינסופי של שחיתות שכוללת שוחד.‬
‫אינספור סחורות מוברחות‬ ‫משתלטות על שוק סן אנדרסיטו,‬
‫ולמרות התנגדות המבריחים,‬
‫הפשיטות לעולם לא ייפסקו.‬
‫הקונגרס הציג את החוק נגד הברחות,‬
‫ואנחנו נעקור מהשורש‬ ‫את הפעילויות הלא חוקיות שמתרחשות‬
‫בשוק סן אנדרסיטו.‬
‫- בוגוטה‬ ‫ברוכים הבאים לאל דוראדו -‬
‫חוק נגד הברחות?‬
‫תגיד להם שילכו לעזאזל עם החרא הזה!‬
‫האם יש בכלל במדינה הזאת סחורה‬ ‫שלא הוברחה פנימה?‬
‫אל תתרגש.‬
‫מה עם המכס?‬
‫רצות שמועות שהם יפשטו על השוק.‬
‫קוק-הי!‬
‫הייתה לך נסיעה טובה?‬
‫ואו, נסעת לסיאול וחזרת עם וייב טוב!‬
‫זה עניין זמני!‬
‫רפורמה בתחת שלי.‬
‫זו לא בעיה כל כך פשוטה.‬
‫הסחורה הסינית זולה יותר עכשיו,‬ ‫והעלויות שלנו גדלו.‬
‫עלינו גם להשתנות.‬
‫היי, חכה.‬
‫אתה אומר שעלינו לקבל את החוק נגד הברחות?‬ ‫זה העניין?‬
‫זו בוגוטה.‬
‫זו קולומביה.‬
‫כמה זמן אתה חושב שזה יימשך?‬
‫עלינו רק לשמור על פרופיל נמוך לזמן מה,‬ ‫כמו תמיד.‬
‫נראה לך שהחוק נגד הברחות קשור להברחות?‬ ‫החבר'ה האלה?‬
‫כך הם מנסים‬ ‫להעיף את הקוריאנים מסן אנדרסיטו.‬
‫למה אתה מתנהג כאילו לא ידעת?‬
‫היי, ג'ה-אונג.‬ ‫ראיתי את קרלוס לפני כמה ימים עם אישה חדשה.‬
‫הרבה הוצאות הפעם. אתה יודע למה אני מתכוון?‬
‫תתכונן.‬
‫אחי, מספיק.‬
‫אני מחליט.‬
‫המנוול המזוין הזה!‬
‫- דיפלומה של כבוד -‬
‫- מצטיין נשיא‬ ‫סונג קוק-הי -‬
‫היי! אל תיגעו בזה!‬
‫זוזו לי מהדרך! זוזו מהדרך, מנוולים.‬
‫עזבו את זה!‬
‫לא.‬ ‫-אל תיגעו!‬
‫עזבו את זה!‬
‫אמרתי לכם לזוז!‬
‫חכו!‬
‫אל תיגעו בזה!‬
‫בואו נדבר על זה פשוט.‬
‫רגע!‬
‫המחאה, שמתנגדת בגלוי לחוק נגד הברחות,‬
‫נהיית יותר ויותר אלימה.‬
‫ברובע הקניות של סנטה פה,‬ ‫שם ההתנגדות החזקה ביותר,‬
‫מהגרים קוריאנים מתעמתים עם המשטרה.‬
‫למה לעזאזל אתה עושה את זה?‬
‫אמרת שתחכה.‬
‫תעזרו לי!‬
‫תראה אותם!‬
‫אתה לא רואה שהם יצאו משליטה?‬
‫מה לעזאזל אתה מצפה שאעשה?‬
‫אדוני.‬
‫נו, בחייך.‬
‫בבקשה תבטח בי! אני אטפל בזה!‬
‫סנצ'ס.‬
‫תכניס את הבחור שמגיע אליך.‬
‫הוא אמר שהוא יטפל בזה.‬
‫אין לנו מה להפסיד.‬
‫- רוצים לשרוד -‬
‫להבטיח את הישרדותנו!‬
‫משטרה ומכס, צאו החוצה!‬
‫כולנו נמות. פאק!‬
‫אני אשכנע אותם, בסדר?‬
‫לשכנע את מי? באיזה צד אתה?‬
‫זה לא הזמן לבחור צד!‬
‫מר סונג, שמעתי שאתה תומך בחוק!‬
‫מישהו פה אמר שאנחנו תומכים בו?‬ ‫אף אחד מאיתנו לא!‬
‫להבטיח את הישרדותנו!‬ ‫-להבטיח את הישרדותנו!‬
‫מהר יותר. תניחו את זה.‬
‫תתרחקו!‬
‫עזוב אותי!‬
‫לעזאזל, העיניים שלי שורפות! בני זונות!‬
‫היי, בני זונות!‬
‫מה לעזאזל?‬ ‫-לכו להזדיין!‬
‫תעזוב את זה!‬
‫תוציאו את כולם!‬
‫תעשו כל מה שצריך!‬
‫תקשיב. תן להם מה שהם רוצים!‬
‫מה שזה לא יהיה!‬
‫חתיכת חרא חסר תועלת.‬
‫לעזאזל. באמת.‬
‫אני כבר עם רגל אחת בקבר.‬
‫אבל עוגה לא תספיק בכלל לאירוע הזה.‬
‫אני מניח שאנחנו צריכים‬ ‫לתת לו ארגז תפוחים לפחות.‬
‫מה דעתך?‬
‫לחולה סוכרת אסור לעשן.‬ ‫אני עושה סתם מתוך הרגל.‬
‫נו?‬
‫מה אמרת להם, דוד?‬
‫אלוהים, מה אני אגיד?‬
‫אני נשיא האיגוד הקוריאני,‬ ‫אבל אני חסר אונים.‬
‫אנשים מעיר הולדתי, אתה יודע,‬
‫תמיד ניטרליים.‬
‫אבל אם כבר מדברים…‬
‫נזירים לא עוזבים את המקדש‬ ‫כי הם שונאים את המקדש עצמו.‬
‫הם שונאים את ראש המנזר.‬
‫אל תעבור את הגבול גם אתה, דוד.‬
‫ותקבע פגישה.‬
‫בסדר.‬
‫קניון נשמע נהדר.‬
‫"טרה-נובה."‬
‫איזה שם מפואר.‬
‫כמה זמן עבר?‬
‫לא הרבה.‬
‫השוק ישתנה בכל מקרה.‬
‫כלומר, רק החנויות החוקיות ישרדו.‬
‫אז אתה הסוחר החוקי,‬ ‫ואני רק המבריח המלוכלך והלא חוקי?‬
‫לא אמרתי את זה, אחי.‬
‫בסדר.‬
‫הסמל פארק בחוץ בכל מקרה.‬
‫כן, אתה הבוס.‬
‫כל הפסד או נזק יפגעו בך הכי חזק. אני מבין.‬
‫אז גם אתה צריך לעזוב.‬
‫נתק קשרים עם השוק.‬
‫אל תקרא לי "בוס".‬
‫היי, בוס.‬
‫אם הנזיר לא אוהב את המקדש, עליו לעזוב.‬
‫למה לנסות לשפץ את כל המקדש?‬
‫לכל הרוחות!‬
‫רצית קניון שדרום אמריקאים ישתגעו עליו.‬ ‫אתה לא זוכר?‬
‫אחי, אני מצטער.‬
‫בוא לא נעשה את זה.‬
‫זה היה החלום שלנו.‬
‫החלום "שלנו"?‬
‫אז אתה צריך לנסות…‬
‫החלום "שלנו"?‬
‫הוא שלנו?‬
‫כן? שלנו?‬
‫אל תעשה את זה.‬
‫זה היה החלום המזוין שלי.‬ ‫איך הוא הפך לשלנו?‬
‫מה אתה מנסה לומר?‬
‫נסגור את נתיבי ההברחה.‬
‫ובקניון החדש‬
‫יהיו רק מוצרים חוקיים.‬
‫חוקיים? בולשיט.‬
‫הייתי טיפש שבאתי לכאן.‬
‫קומו, כולם. קדימה!‬
‫בכל מקרה, אנחנו זרים במדינה הזאת, נכון?‬
‫אנחנו אלה שיסבלו, לא הם.‬
‫היי, אתה חושב שהיו לנו חיים קלים כאן?‬
‫כמו שאני רואה את זה,‬
‫אין לך מושג איך אנחנו עושים דברים כאן.‬
‫איך באמת?‬
‫אם תעשו דברים בדרך שלי,‬
‫אני אקח אחריות מלאה להפסד‬ ‫כתוצאה מסחורה שהוחרמה.‬
‫אכסה את זה לגמרי.‬
‫החרמת סחורה זו לא הבעיה היחידה!‬
‫המצב יישאר ככה מעכשיו והלאה, נכון?‬
‫אם נפסיד עוד,‬
‫תכסה גם את זה? כן?‬
‫למה אתה לא מסוגל לענות על השאלה?‬
‫החלטנו להקים…‬
‫איגוד עסקים קוריאני חדש.‬
‫זה יספיק?‬
‫הקניון החדש.‬
‫מישהו צריך לנהל אותו.‬
‫תן לנו זכויות ניהול,‬
‫ונשקול זאת מחדש.‬
‫מר פארק.‬
‫תגיד לו להפסיק עם השטויות.‬ ‫עברנו הכול פה ב-20 השנים האחרונות.‬
‫לא?‬
‫אנחנו לא יכולים ליפול ככה,‬
‫נכון?‬
‫זה יהיה שימושי יום אחד.‬
‫זו קולומביה, אחרי הכול.‬
‫- בן זונה -‬
‫תניח על המתלה שם.‬
‫זה צריך לעוף.‬
‫הלו? אני כבר מגיע.‬
‫אני בא.‬
‫קוק-הי!‬
‫בוא נלך.‬
‫קולומביה המזדיינת.‬
‫- שיחה ממספר לא ידוע -‬
‫זה היית אתה, נכון?‬
‫כן, זה אני. אתה שמח עכשיו?‬
‫רוץ לספר לקוק-הי שזה לא אני.‬
‫אתה חושב שתהיה בטוח?‬
‫תגיד לו שזה היית אתה, לכל הרוחות!‬
‫תגיד לו בעצמך, זבל!‬
‫אתה וקוק-הי קרובים.‬
‫ליקקת לו כל כך הרבה זמן, חתיכת חרא.‬
‫למה? אתה חושש שהוא לא יאמין לך?‬
‫חתיכת פחדן.‬
‫תאכל חרא ותמות, בן זונה!‬
‫מטומטם!‬
‫הפציעות שלך החלימו עכשיו?‬
‫זה רכב מאובטח ברמה שתיים.‬
‫עם 22 לוחיות משוריינות‬
‫וחלונות עשויים מפוליקרבונט, לא זכוכית.‬
‫כן, הוא נחמד.‬
‫כן, הוא עמיד.‬
‫אני חייב לומר…‬
‫אני אסיר תודה לך.‬
‫באמת.‬
‫אעזור לך כמיטב יכולתי.‬
‫תכף אחזור.‬
‫לא, זה בסדר. קח את הזמן.‬
‫- מרפאת דיקור -‬
‫היי.‬
‫זה אני.‬
‫כן!‬
‫את לא מבינה?‬
‫תבטלי את הטיסה שלי בעוד יומיים!‬
‫ותעלי אותי לטיסה הבאה!‬
‫כן, לא משנה לאן!‬
‫הכי מהירה!‬
‫כן, זה טוב.‬
‫בבקשה.‬
‫אם אתה נוסע רחוק,‬
‫אבני ברקת עדיפות.‬
‫אגב,‬
‫לאן אתה נוסע?‬
‫אין לי מושג. למה זה משנה?‬
‫רק מקום להסתתר בו עד שהמצב יירגע קצת.‬
‫אני לא חושב שהמצב יירגע כל כך מהר.‬
‫רגע. אתן לך עוד כמה.‬
‫זה לא הייתי אני.‬
‫אני לא עשיתי את זה.‬
‫אני יודע.‬
‫מה?‬ ‫-אני יודע שלא עשית את זה, אחי.‬
‫אני עשיתי.‬
‫מה זאת אומרת?‬
‫אם משהו נגוע ומלא מוגלה, צריך לפוצץ אותו.‬
‫כולם חושבים שמישהו ניסה להרוג אותי,‬
‫אבל הוא נכשל.‬
‫אז…‬
‫אף אחד אחר לא יעז לנסות.‬
‫תפסיק עם השטויות, זבל.‬ ‫-בוא נשכח מזה, אחי.‬
‫אף אחד לא נפגע.‬
‫עכשיו עליך רק לחזור למקום שלך.‬
‫חתיכת בן זונה, אתה ממשיך להתנשא עליי, כן?‬
‫אני לא אחזור על עצמי.‬
‫מישהו נכשל, אז אף אחד לא ינסה?‬
‫אני אהרוג אותך, חתיכת בן זונה!‬
‫אתה חושב שאעצור שם?‬
‫אני אהרוג גם‬
‫את אימא שלך ו…‬
‫אל תזוז. אני מחדיר מחט דיקור.‬
‫אני מקווה שמשהו כזה‬ ‫לעולם לא יקרה בינינו שוב.‬
‫למה לעשות את הדרך עד הצד השני של העולם‬
‫רק כדי להתנהג ככה לבני ארצנו?‬
‫אתה זוכר אותו?ש‬
‫אמרת לי לשרוד ולהגיע לאזור שש.‬
‫אני זוכר.‬
‫אבל בכנות,‬
‫בחיים לא ציפיתי שתצליח.‬
‫זה מרשים.‬
‫אלוהים. בסדר. זה מספיק.‬
‫אני גמור.‬
‫אוי ואבוי.‬
‫"לה קוקרצ'ה!‬
‫"הוא לא מסוגל יותר ללכת‬
‫"כי אין לו‬
‫"כי חסר לו‬
‫"מריחואנה לעשן‬
‫"לה קוקרצ'ה‬
‫"הוא לא מסוגל יותר…"‬
‫דוד.‬
‫למה המקומיים כאן קראו לך מקק?‬
‫המנוולים האלה לא ראו הרבה אסייתים.‬
‫חוץ מזה, אני די קטן.‬
‫כנראה חשבו שאני פראייר.‬
‫המנוולים האלה, אין להם כלום.‬
‫אתה יודע איזה יצור בכדור הארץ‬
‫ישרוד עד הסוף?‬
‫איזה?‬
‫המקק.‬
‫לה קוקרצ'ה.‬
‫ואו.‬
‫זה די עמוק.‬
‫החיים…‬
‫כל כך כבדים.‬
‫מר סונג, בוא נעצור. אני צריך להשתין.‬
‫הוא חסין כדורים!‬
‫חסין כדורים!‬
‫זה לא יישבר!‬
‫חתיכת אידיוט!‬
‫למה אתה לא מבין, חרא קטן?‬
‫זה לא יתנפץ! אתה מבין?‬
‫הלו?‬
‫שומע אותי?‬
‫לרכב הזה יש גם בידוד אקוסטי מצוין. בחיי.‬
‫זה מוזר, לא?‬
‫שלחתי את אשתי ואת בתי לסיאול,‬ ‫למרות שהן רצו להישאר.‬
‫עברו יותר משלוש שנים‬ ‫מאז שאמרתי שאסיים ואצטרף אליהם.‬
‫אני באמת לא יודע מה משאיר אותי כאן.‬
‫בכל אופן, האחיין היקר שלי בהחלט שונה.‬
‫נכון?‬
‫שונה מאבא שלך ושונה משאר הקוריאנים כאן.‬
‫אבל אתה יודע…‬
‫אתה פשוט שונה מדי.‬
‫להיות שונה מביא צרות.‬
‫תגיד שלום.‬
‫זה בנו הבכור של אלחנדרו.‬
‫מרשים.‬
‫- בוגוטה -‬
‫- עיר האבודים -‬
‫תרגום כתוביות: ניתאי גת‬