Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
Du dumpar det här projektet på oss. De kan inte skjuta på deadline i två månader.
Vi har ett kontrakt, och vi har långt kvar till betatester. Det går åt helvete.
Nästan alla uppdrag har buggar. Vi behöver din input, Tim!
-Tim, hör du oss? Du måste… -Tekniskt sett är det inte…
-Hör du oss? -Fan också.
-Kom igen nu. Hallå? -Vi behöver dig.
Vi behöver din feedback.
-Tre saker du älskar hos mig. -Dina ögon, ditt hjärta och dina fräknar.
Som en oändlig stjärnhimmel.
Jag älskar ditt skratt. När du skrattar känner jag mig lycklig.
Hejsan.
Att du berättar så fina historier, även om de bara är datorspel.
Titta, du är här inne.
Fan. Helvete.
Tim?
Allt väl?
Hallå!
Skräms inte så där!
Förlåt.
Mår du bra?
Ja, allt är bra.
Kom, jag vill visa dig nåt.
Jag är mitt uppe i ett samtal.
Hej, Anton.
-Hej. -Hejsan.
Allt borde vara klart.
Och se till att dina kollegor inte har sönder dörrkamerorna.
Hej, mr Friedman.
-Snart klar med renoveringen? -På tiden, va?
En stor brand i HafenCity. Det var på nyheterna.
Tack för ert tålamod. Det har varit tre långa månader.
Men nu blir det mycket bättre.
Ja, det blir det. Ha en bra kväll.
-God kväll. -Detsamma.
Känner du för pizza?
-Älskling, jag måste återgå till samtalet. -En minut, bara.
Jag hämtade henne nyss från verkstan.
Okej.
Sista bilresan innan det börjar!
Paris?
Hur menar du?
Nu. Om vi kör hela natten kan vi äta frukost på Café de Flore.
Och sen fortsätter vi, vart som helst. En nystart.
Vår nystart.
Jag sa upp mig.
Jag måste börja om på nytt.
Du med.
Det är nu eller aldrig.
Ja, jag lovade ju det. Och jag vill fortfarande.
Men jag kan inte bara lämna mitt jobb.
Liv, det här spelet är mitt…
Spelet är viktigt för mig, okej?
Kan vi inte åka senare?
Ja, senare.
Jag måste ta det här.
Hörde du att de flyttade fram spelsläppet?
Liv?
Jag åker utan dig.
Jag kommer inte tillbaka.
-Seriöst? -Du kommer aldrig att förändras.
Vänta, lämnar du mig? Är det slut, eller…?
Vad är det där?
Ingen aning.
Släpp ut mig.
-Det var inte jag. Jag… -Släpp ut mig!
Jag har ingen aning om vad det här är. Det är hårt.
Hallå? Fan… Hallå?
Tim?
Det kanske är nåt med renoveringen.
Hallå!
Gör nånting! Jisses…
Hallå?
Kan nån höra mig? Är det nån där ute? Hallå!
INGET NÄTVERK
-Har du mottagning? -Va?
Har du mottagning?
Jag har inte ens wifi.
Fan, allt är dött.
-Får du nån signal? -Nej.
Det är inte kolfiber.
Det är inte flytande granit.
Vad är det för material?
Det är så ologiskt. Ordningen, olika stora stenar…
-Varför bygger man en sån vägg? -Det är du som är arkitekt.
-Ska jag försöka? -Undan!
Okej, kom då.
Det täcker hela trapphuset.
Man kan inte mura igen ett helt hus över natten.
Håll dig lugn!
Hallå?
-Hej! -Hej!
Är allt bra med er?
Hej! Vet ni vad det är som händer?
Vi får inte tag på Airbnb-värden. Inget fungerar.
-Inte här heller. -Fan. Jag vill ha pengarna tillbaka.
-Jag doppar lite först. -Det är nog ingen bra idé.
-Gör det inte. -Har ni också en svart vägg?
Ja.
Försöker vår Superhost döda oss?
Helvete!
-Helvete! -Okej, doppa lite då.
Såg ni nåt igår kväll?
Hur det hände?
-Såg ni nåt? -Nej.
När vi vaknade…
…var den redan där.
Den där…saken.
Vi kommer väl att dö här inne?
Ni är inte ensamma. Det kommer att ordna sig.
Fan.
Älskling? Spara lite åt mig, okej?
Fan! Helvete!
Jag öppnar inte ens kylen.
Det måste finnas en enkel lösning. Vi måste bara prova allt, som i ett spel.
Vi är inte i ett av dina usla datorspel, Tim!
"Ett av mina usla datorspel"? Vad menar du?
-Jag orkar inte. -Varför gör du så här?
Vi kommer att begravas levande här. Fattar du det?
Vi befinner oss i ett igenmurat hus mitt i en stad!
Det är bara en tidsfråga innan nån märker det.
I en hus som är helt täckt av presenningar!
Vi kunde ha åkt igår, om du inte varit en sån…
Säg det.
Det kvittar.
Vi är ändå inte ihop längre.
Okej, coolt. Går du din väg igen? Fint att vi kunde prata om det.
Helvete!
Förlåt. Jag menade det inte.
Vill du ha lite?
Titta.
Okej, och nu?
Magnetfältet är starkast vid dessa fyra punkter.
Alla är kvadrater.
Det kanske går att interagera med den eller nåt.
-Vad gör du? -Försöker interagera med den.
Oj.
Det var nog ingen bra idé. Ner!
-Gick det bra? -Ja…
Fan.
Okej.
Förlåt.
-Är du klar? -Ja.
Tack.
Tack själv.
Snälla, säg att den är borta imorgon, okej?
Jag kommer att dö i den här skitlägenheten! Jag vill ut!
-Hallå! -Hallå!
Behöver ni hjälp?
-Snälla, låt bli! -Jag vill ut!
-Satan… -Hallå!
Hallå?
Vi kommer in nu. Okej?
Hallå. Hallå…
Är du skadad?
Hallå. Mår du bra?
-Kom. -Jag har… Jag…
Jag har…
Han…
Kom, vi går härifrån.
Låt henne vara!
Helvete!
-Om du rör henne en gång till… -Sluta! Vad gör du?
Är du galen? Han rörde mig inte ens!
-Du blöder ju! -Nej, han blöder!
Va?
Jag siktade mot väggen, och träffade honom av misstag.
Han skulle aldrig skada mig. Okej? Aldrig.
Jag vet att ni menar väl, men…
Vi tog lite för mycket av allt. Förstår ni?
Han ville hjälpa till.
Är det nödvändigt?
Tills han är nykter.
Allt väl?
Och du?
Här, ta det här.
Jag kommer strax.
Förlåt. För allt.
Det är okej.
Jag heter Ana, förresten.
Det här är Marvin.
PRIVAT TILLTRÄDE FÖRBJUDET
Vi ska gifta oss nästa år. Ni får komma på bröllopet om ni vill.
Allt är bra.
Jag älskar dig.
Vila bara, okej?
Du.
-Vi kanske kan ta oss ut med nåt här inne. -Ja.
Olivia.
Lägg av. Du förstör den bara.
Säger vem? Killen som försökte döda mig?
-Va? -Du attackerade honom förut.
Förlåt.
Jag sa ju åt dig att ta det lugnt med drogerna.
-Va? Du sa åt mig att doppa mer. -Skulle jag ha sagt åt dig att meditera?
Jag var orolig.
-Jag älskar dig. -Jag älskar dig med.
Han har inte fel. Yxan är vår bästa chans att ta oss ut.
Okej, så vad ska vi göra?
Genom golvet. Första våningen, entréplan, källare.
Vad finns i källaren?
Huset byggdes precis före sekelskiftet. Närmare bestämt 1897.
Man byggde ett skyddsrum under andra världskriget.
Jag såg det när vi flyttade in.
Och hur hjälper det oss att komma ut?
Vissa av dem leder till tunnelbanan.
-Vad tror ni att allt det här betyder? -Ingen aning.
Det kanske är nån galen escape room-grej.
Förra veckan var det en massa ufo-videor på Tiktok.
Utomjordingar?
-Nåt i den stilen. -Vem bryr sig?
Vår Superhost ligger bakom det här. Det är väl hans hus?
Han är jättetrevlig.
-I de lugnaste vatten… -Vi måste bara ta oss ut.
-Herr Oswalt? -Hallå?
Herr Oswalt?
Hallå?
Tim. Ta den här.
Tack.
Stick upp igen.
-Förlåt, men… -Ni får inte mina förnödenheter.
-Upp! -Vi vill inte ha dem.
-Stick! -Herr Oswalt!
Snälla.
-Vi måste ner till källaren. -Inte genom min lägenhet. Försvinn.
Sluta, morfar.
-Gå till ditt rum, Lea. -De är våra grannar, inte våra fiender.
Ja, och om tre dagar dödar de dig för en klunk vatten.
Om vi tar oss ner dit är vi ute då. Det vet du.
Det finns tunnlar där nere, eller hur?
Berätta för dem.
Ja, det finns det.
Så hjälp oss, snälla.
Morfar, snälla.
Om nån av er rör henne…
Då använder jag den här.
Uppfattat.
Vi har även en stege.
Den kan vi använda sen.
Inte för att vara jobbig, men är det inte dags att ta av det här?
Varför är han bunden?
Bara ett litet missförstånd.
Absolut.
Om du får spel igen skjuter nog herr Oswalt skallen av dig.
Eller hur?
Och nu lite motion.
För att nyktra till.
Ja.
Fan.
VET INTE VAD SOM HÄNDER. HOPPAS DU MÅR BRA.
JAG ÄR LEDSEN. FÖRLÅT MIG.
Det där funkar inte.
Jag grälade med min flickvän igår kväll.
Sen sa jag åt henne att gå. Och jag önskar bara att…
-Vi kanske… -Ni kommer att ses igen.
Vi kommer ut.
Är du säker?
Väldigt säker.
Allt hände så snabbt.
Jag vaknade strax efter fyra för att gå på toa.
Och när jag kom tillbaka…
…var den redan där.
Bara så där.
Från ingenstans.
Herr Oswalt?
Är det här din?
-Vad är det? -En kamera. Har du satt dit den?
Den är inte vår.
Det var Friedman som lät installera brandvarnarna.
Men nu blir det mycket bättre.
-Vad fan är det som händer? -Helvete.
-De filmar oss. -Det här är nåt jävla spel.
Som Squid Game eller Big Brother.
Några äckligt rika jävlar som njuter av vårt lidande.
-Med hyresvärden som spelmästare. -Ja, precis.
Vi kan väl fråga honom?
Han bor bakom den här väggen.
Ännu ett hål, då?
Herr Friedman?
Herr Friedman!
Vi stannar helst här.
Okej.
Har nån problem med att jag lånar den där?
Ja.
Det har vi alla.
Den här är ändå häftigare.
-Herregud… -Fan!
Var är de?
-Va? -Var är hans händer?
Det finns inga händer här.
Liv? Få inte en panikattack nu.
Andas in och ut, okej? Inget kommer att hända dig.
Fokusera på andningen. Snälla, fokusera.
-Liv… -Jag vill ut härifrån, jag vill…
-Har vi några droger kvar? -Glöm det.
Vi borde ha åkt till München och chillat i nån jävla ölhall.
-Sökte ni igenom hela lägenheten? -Ja, men ingen mördare, ingenting!
Herr Oswalt, hörde du några andra röster? Var det nån annan där?
Det var bara han.
Det är lördag idag, morfar.
Det kanske inte är på riktigt. Det kanske bara är en mardröm.
Eller en riktigt dålig tripp.
Strunta i förnödenheterna. Var inte så envis.
Eller så är vi kopplade till maskiner. Nån sorts sjuk AI eller nåt.
Älskling, det är handlingen i Matrix.
Det kan vara sant. Filmen är ju 100 år gammal.
Gå sönder, din jävel! Kom igen!
Tim, tänk om det har med branden i HafenCity att göra?
STOR BRAND I HAFENCITY LAMSLÅR TRAFIKEN
-Det är för långt bort. -Din jävla…
Tim!
Hör du mig?
-Tim. -Hej.
Gick det bra?
Skit också.
Helvete. Du…
-Fan. -Du blöder.
Fan. Det gick åt helvete igen.
Gick det bra?
-Ja. -Ja.
Okej. Kom, vi måste ta oss ner dit på nåt sätt.
Jag går inte ner dit. Jag kommer att bryta nacken.
Nej, jag stannar här uppe.
Jag lämnar dig inte här, okej?
Jisses…
Här. Ta den här, vännen.
För din säkerhets skull.
Har du blivit galen?
Jag går inte utan dig, även om jag måste bära dig.
Stoppa undan den där jäkla saken och kom.
Din mamma hade inte heller lyssnat på mig. Det är en sak som är säker.
Inga problem.
Oj.
Vilken entré.
Ni kom ner som änglar från himlen. Fast ni ser inte ut som änglar.
Förlåt, men du är…?
Förlåt, jag heter Yuri. En god vän till Anton. Jag är på besök i några dagar.
Vad var det där med taket? Jag fattar inte.
Det är enda vägen till källaren. Det finns ett skyddsrum med en utgång till utsidan.
Ni fattar inte vad som pågår, va?
Kontamination.
Du där. Du vet vad jag pratar om, va?
Jag har varit med om attacker. De såg inte ut så här.
Du har ingen aning, min vän.
Det jag försöker säga är att det där är en säkerhetsåtgärd.
Superhögteknologisk.
Men för att skydda oss, förstås. Mot alla slags attacker.
Har du några bevis för din teori?
Tittar ni inte på nyheterna?
Och då menar jag inte de där lögnaktiga mainstreammedierna.
Djupa staten. Den nya världsordningen. Ringer det inga klockor?
Var är Anton, förresten?
Hjärtsvikt, troligen.
Han kollapsade bara. Precis framför väggen där borta.
Hans pacemaker kanske lade av.
Det var så plötsligt.
Han var alltid väldigt bräcklig.
Men också ett geni inom sitt område.
Jag är ledsen.
Ja, vi beklagar.
Tack.
-Vi måste gå. -Ni borde stanna.
Tänk om han har rätt, och allt där ute är kontaminerat?
Då dör vi där ute.
-Och om det inte är det? -Ja?
Då slutar vi som Superhost.
Vi måste ut.
-Ja. Förlåt, vi ger oss av. -Ja.
Ja…
Jag bär den själv, vännen.
-Tack. -Jag kommer strax.
Den dödade honom.
Väggen?
Stressen över vad det kunde vara dödade honom. Han var besatt av den.
Alla klarar inte av sånt här.
Vissa tappar helt enkelt förståndet.
Jag är ledsen för din vän.
Jag också.
Du.
Lycka till.
Det ser bra ut.
Okej.
Du kan komma ner.
-Funkar det här för er? -Ja.
Okej, kom.
Är det här?
Ja, det ser så ut.
Ja!
TILL SKYDDSRUMMEN
-Nej! -Vad är det här för skit?
Håll er lugna. Vi kommer att ta oss ut.
-Nej! Hur? Vi är två meter under jorden! -De här jävla…
Vad fan är det här?
…kapitalistsvinen!
Det ordnar sig.
Vi tar oss ut.
-Svin! -Marvin, nej! Sluta!
Vi behöver den här. Du har sönder den!
-Sluta! Älskling! -Jag ska förstöra den!
Lugn, unge man.
Helvete.
Jag är lugn.
Förlåt. Jag är lugn.
Jag är väldigt lugn.
Fan ta den där ruttna jävla, kuksugande skitväggen!
Ner! Ner, allihop!
-Liv, är du okej? -Ja.
Morfar?
Morfar!
Nej!
Det ordnar sig.
Kom igen, hjälp mig då!
Det ordnar sig.
Har vi en förbandslåda?
-Man måste trycka… -Dra åt helvete!
Det ordnar sig, morfar.
Allt kommer att ordna sig.
Jag beklagar verkligen.
Men ni borde vara tacksamma. Jag menar det.
Antagligen hade ni allihop dött där ute.
Hallå. Ha lite tillförsikt.
Jag ville bara säga att det kan ta lite tid
innan alla reservsystem fungerar igen.
Jag är säker på att det finns ett luftfiltersystem
som vi inte har nån teknisk förståelse om.
Varför just vi?
Det kanske finns en anledning till att vi är här.
Det kanske finns likheter i våra liv eller nåt.
Som… När jag var 15 var jag död i två minuter.
En cykelolycka.
Har nån annan haft en nära-döden-upplevelse eller nåt?
Min mamma dog i cancer för två år sen.
Jag var med henne tills hon dog.
Jag har dödat nån.
I tjänsten. Jag är polis.
Jag är inte stolt över det.
Och vi vet ju vad du gjorde.
-Det var en olyckshändelse. -Som du orsakade!
Jag är ledsen. Jag visste inte att kulorna skulle komma tillbaka.
Jag är ledsen!
Jag är ledsen.
Och ni två?
Vi förlorade vårt barn.
Liv, snälla…
Missfall.
Jisses…
Hur kunde du? Det är ingens ensak.
-Det är vår ensak. -Är det här rätt tillfälle? Seriöst?
Ja, kanske det. Jag har ingen aning om hur länge vi överlever här.
Okej. Vad vill du höra?
Ja, det hände oss.
Vad hände med oss?
Säg det.
-Säg det! -Vi förlorade vårt barn!
Det hände! Och det gjorde jävligt ont!
Nu lämnar du mig, efter sju år,
för att jag inte vågade säga upp mig på studs!
På studs?
Det handlade om att förändra våra liv! Inte om ditt jävla jobb!
Det handlade om att hitta varandra igen! För att läka! Men du ville inte!
-Vilket skitsnack! -Du sa ingenting!
Ingenting!
Vi lämnade sjukhuset, körde hem, och du satte dig vid din jävla dator.
Vi pratade aldrig mer om det.
Vårt liv består av tystnad och löften i stil med "Jag gör det sen". Alltid sen.
Men det blir aldrig av!
Det är orättvist. Jag måste jobba för att…
-Orättvist? -Det var så jag hanterade det!
Jag har hållit allt inom mig i över två år!
Och det gör mig sjuk!
Jag vill andas igen, och det går inte med dig längre!
Jag behövde dig.
Och du övergav mig.
Du byggde nån jävla mur runt dig själv, och ingen kan nå dig.
Du existerar inte längre!
Vi kan inte bara hoppas på det bästa. Vi måste ta oss ut.
Hur då?
Vi söker igenom Friedmans lägenhet.
Det kan finnas dokument eller ritningar till renoveringen,
övervakningsfilmer – nån sorts förklaring.
-Göra nåt för att göra nåt. -Har du en bättre idé?
-Har du det? -Vi kan spela kort om ni vill.
Poker eller…Monopol.
Det här var jättegott. Ni missar nåt.
Jag hatar bönor.
Du, Marvin. Hur leker livet i Madrid?
Ingen aning.
Vi bor i Barcelona.
Anton.
Va?
Anteckningarna han gjorde… Det kanske finns nåt där.
Vi kan kolla dem.
Det har jag gjort – bara en massa nonsens. Det är slöseri med tid.
Det är en bra idé. Vi delar upp arbetet.
Okej.
Stenarnas mönster.
Han försökte hitta nåt i det.
Kanske hur de är ordnade. Vad gäller storlek eller form.
Ja. Fyra kvadrater.
Exakt samma ordning som hos oss.
Vi upptäckte att magnetfältet var starkast där.
-Vad är det? -Du borde vara glad.
-Varför det? -Ni är ju fast här tillsammans.
Förlåt.
Den tibetanska livs- och dödsboken.
Hur du vinner vänner.
-Många olika intressen. -En massa skit.
Inför lyckta dörrar.
Är det här rummet mindre än det ovanför?
Ingen aning.
-Det finns ett rum här. -Är du säker?
-Ja, ett till rum. -Hur kommer vi in?
Det här är en dörr.
Vad är det här?
Visa mig.
Tryck inte på nåt.
Tio nummer. Det är miljontals kombinationer.
Toppen.
-Vi behöver mjöl. -Va?
Vi behöver mjöl.
Titta.
Hans visitkort.
"Nanodefense"?
"Epsilon Nanodefense"? Vet du nåt om det här?
Han var programmerare. Han pratade aldrig om jobbet.
Ville han inte, eller fick han inte?
Och den här?
Han kastade den i väggen när han inte hittade en lösning.
Som jag sa…
Titta.
"Kod." Kod till vad?
För att öppna den?
Har du problem med det?
Med att dödlig strålning kommer in när ni öppnar väggen?
Ja, kanske.
Okej, det minskar antalet kombinationer från miljoner
till 24.
Räknade du ut det i huvudet?
Jag hämtar de andra.
Okej, kom igen.
Hörni, ta det inte på fel sätt. Jag är ledsen, okej?
Jag vill bara inte att fler blir skadade. Förstår ni?
Kom, vi hittade nåt.
Jag stannar här.
Kom, Yuri!
Ska vi verkligen gå in där?
Det kan vara en handsamlande psykopats gömställe.
Eller så står psykomördaren själv där inne.
-Marvin. -Ja?
Håll käften, tack.
Satan.
Hallå?
Ja…
Pistol före machete.
Hallå?
Satan.
Satans spelmästare.
Jag sa ju att det var ett dödsspel. Det är ett dödsspel.
-Marvin! -Ja, här inne.
Fan…
Hej. Han har spelat in allt.
Det strömmas ut till eliten.
Inte en chans.
-Satans spelmästare. -Precis som jag sa.
Eller så är han en pervers fluktare.
Klicka där.
Vi hade sex fyra gånger på en timme.
Kan du radera det, tack?
-Fixat. -Tack.
Det här är dagen det hände. Vänta, jag lägger den här…
Okej.
-Ser du det där? -Ja.
-Den var inte där än. -Det stämmer.
Stopp!
Kan nån förklara för mig vad vi just såg?
Vad fick du reda på, Anton?
Yuri, sa du inte att Anton kollapsade i sitt rum?
Yuri?
Jag går och kollar.
Yuri?
Det här var precis innan.
Vad gör han? Tar han selfies?
Lea?
Yuri?
Vad är det där?
Ljus från trapphuset.
Han lyckades öppna väggen.
Yuri?
Vad gör du?
Var är Lea?
-Vad har du gjort, Yuri? -Jag varnade henne.
Fan!
Lea!
Förlåt mig.
Är du sjuk? Du dödade henne!
Rör dig inte.
Marvin, väggen finns där för att skydda oss.
Även om ni inte vill förstå det
måste jag se till att den gör det.
Hallå!
Släpp honom!
-Fan… -Yuri, släpp honom!
Fan!
Nej! Skjut inte!
Han kanske vet hur vi kommer ut.
Gick det bra?
TREDJE VÄRLDSKRIGET USA MOT KINA
MANIPULATION
APOKALYPTISK
-Jag var orolig för dig. -Jag mår bra. Allt är bra.
Jag tar hand om oss.
-Jag älskar dig så mycket. -Jag älskar dig.
Efter det här, när vi kommer ut, ska vi gifta oss.
Vi väntar inte en dag till.
Okej?
Bevaka honom, okej?
Ja.
Liv…
Det här är inte ditt fel.
Du kunde inte veta.
Hej.
Jag beklagar.
Jag fattar inte. Varför dödade han henne?
För att Lea hittade nåt. En väg ut, precis som Anton.
-Det kan finnas en videoinspelning. -Jag ser efter.
-Tänk om väggen är en kod? -Hur menar du?
Vanligtvis är stenarna i en vägg lika stora och ordnade på samma sätt.
-Men det här är kaos. Inget är likadant. -Precis.
Titta…
Intervaller.
Kort, lång, lång, kort.
Det kan vara en intervallkod.
-Som morsekod. -Ja, men mer komplicerad.
Och Anton lyckades dechiffrera den.
Men varför just han?
För att han jobbade för dem.
Epsilon Nanodefense.
Vet du var det ligger?
Mitt i HafenCity.
Vakna, din jävel.
Hur öppnade Anton väggen? Berätta nu.
Ni kommer att tacka mig.
Du borde tacka oss för att vi inte slog ihjäl dig.
Vad är det här för kod? Hur öppnar vi väggen?
"Mänsklighetens problem kommer från oförmågan
att sitta tyst och ensam i ett rum." Blaise Pascal, 1600-talet.
Vad har det med saken att göra?
Det är det allt handlar om. Ständigt vidare, ständigt framåt.
Mot undergången.
Okej, två alternativ.
Alternativ ett: du pratar.
Och alternativ två?
Fan!
Branden i hamnen, var det på Epsilon?
Ja.
Byggde de väggen?
Jag vet bara att det är ett försvarssystem.
Försvar mot vad?
Mot vad?
Mot alla slags attacker.
Atomvapen, biovapen, kemvapen.
Välj själv.
Vi är i krig.
Är det verkligen så svårt att tro?
Ja.
-Det är svårt att tro på dig! -Tydligen gjorde inte Anton heller det.
Varför försökte han ta sig härifrån
om allt är kontaminerat?
Varför, om allt där ute är kontaminerat?
Han trodde att det var ett systemfel.
-På grund av branden. -Men du tror att vi är i krig.
Så hans ord står mot ditt.
Foliehatt eller teknikgeni… Jag vet vem jag tror på.
Marvin, du kan döma mig hela dagen lång, men en sak lovar jag dig.
Du kommer att göra det här inne.
Berätta hur vi tar oss ut, ditt as!
Din sjuka jävel! Hur kommer vi ut?
-Ta dig samman! -Han vill döda oss!
Han dödade den enda personen som kunde ha fått ut oss!
Han berättar ingenting!
Vi är körda.
Hörni, jag tror att jag har hittat nåt.
Det här pågår i timmar.
Vad gör han?
Han programmerar.
Får jag?
Han programmerade nåt. En app för att öppna väggen.
Vi behöver hans mobil.
Det är ingen intervallkod. En optisk kod, som kan läsas av telefonen.
-En QR-kod? -Precis.
Men om hans telefon är nyckeln och väggen är dörren, vad är då låset?
Här.
Magnetism.
Ljus!
Ljus är en elektromagnetisk våg.
Där har vi det.
Jag behöver en fungerande mobil.
INSTALLERAR APPUPPDATERING
Går det bra?
Vi ska härifrån.
-Ni begår ett misstag, ett enormt misstag. -Håll käften.
Det fungerar.
Knappar.
Kvadraterna.
Tryck på dem.
Där.
Ser ni det där?
Det kanske är nån sorts portal.
Var försiktig.
Oj.
Det är…varmt.
Marvin. Om ni öppnar väggen dör vi allihop.
Jag känner nånting.
Nåt som rör sig.
Alla dör.
Älskling, ta ut handen.
-Jag kan inte. -Va?
Den sitter fast!
-Hjälp mig! Kom igen, dra! -Den är för stark!
Dra!
Dra! Kom igen!
Okej, dra!
Dra! Dra ut henne!
-Väggen blir fast igen! Dra! -Fan!
Den släpper inte ut oss.
Ingen av oss.
Nej, Marvin!
Marvin, nej!
Jag är ledsen, Liv.
Jag sa ingenting då, för när det hände…
…gick nåt i mig gick sönder, och jag visste inte hur man lagade det.
Så du ignorerade mig helt i två år?
Jag ville att du skulle prata med mig om det.
Jag började känna mig mindre och mindre levande.
Det kändes som om du begravde oss också, efter henne.
Det var inte meningen.
Jag hade velat se oss som en familj.
Du hade blivit en bra mamma.
En sak du älskar hos mig.
Jag älskar att du alltid kämpade för oss, och trodde på oss.
Trots att jag var en idiot.
Så gör man när man älskar varandra.
Nu ger vi oss av.
Jag tryckte på knapparna och väggen blev flytande.
Uppifrån och ner.
-Vi provar åt andra hållet. -Och om det är fel?
Vi har en chans på 24.
Okej.
Blixtarna…
Tryck inte!
Varje knapp utlöser ett visst antal blinkningar.
Den första knappen du tryckte på utlöste en blixt, eller hur?
Ja.
Den andra utlöste fyra. Sen sex.
Så med hjälp av antalet av blixtar
kan vi bestämma knappsekvensen.
Och vi har dem på video.
-Selfierna. -Ja.
Där. Det var sex blixtar. Den tredje knappen.
Bara en blixt.
Den längst ner.
Fyra.
Andra nerifrån.
Då är den sista…
Två. Den här.
Det betyder att det här är rätt ordning.
Börja här och gå medurs.
Vi har det.
Ja.
Okej, kom.
-Tänk om allt är kontaminerat? -Och om det inte är det?
Vi måste ta den risken.
Okej. Redo?
Tim!
Tim! Sluta!
Sluta!
Tim!
Spring!
Spring, Olivia!
Öppna den!
Fan!
Olivia, skynda dig!
Kom igen…
Den öppnas!
Kom igen! Ge dig av!
-Jag kan inte. -Ge dig av nu!
Snälla, ge dig av!
Tack.
Tim.
…nödläge i Hamburg. Det är nu bekräftat
att branden vid Epsilon Nanodefense utlöste ett allvarligt tekniskt fel
som aktiverade ett hemligt försvarssystem…
Huruvida branden var en olycka eller ett sabotage är fortfarande oklart.
Människor som har lyckats ta sig i säkerhet rekommenderas att hålla ihop.
Undertexter: Mattias R. Andersson