Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
Deci o să am rugămintea să mă treceți pe caiet…
Știu că mai am acolo câteva restanțe.
Ideea ar fi că e practic o chestiune de timp până achit totul într-o seară
și suntem la zi.
Iertați-mă, pare că ați suferit un atac cerebral și sunteți un pic afazică.
Spuneam să mă treceți și azi pe caiet și achit eu ulterior și ce mai era din urmă.
Pagubă, nu e cam cald aici? Dă și tu jos paltonul ăla.
Stimate domn, asta încercam să-i comunic doamnei că e practic o chestiune de…
Domnule Krecinski!
Îmi pare rău, s-a închis la non-stop.
Vom proceda la trecerea dumneavoastră pe Tabla neagră.
Tabla neagră? Dumneavoastră vreți să mă distrugeți?
Tabla neagră înseamnă a fi interzis în toate cazinourile din oraș.
Înseamnă că nu voi mai putea să joc.
Vă rog să mă înțelegeți, lăsați-mă o lună.
Nu! Nu, deci nu permit!
Pagubă!
Cum s-a-ntâmplat?
Apucasem să fac două săli de jocuri până la ora 11:00.
Zic, hai sa fac și spelunca aia de pe strada Florilor
și după aia mă duc spre casă.
Toate bune și frumoase, mă pregăteam să închid masa
cu un full de Dame, ca să nu bată la ochi,
deși între timp…
Când dintr-o dată…
Dintr-o dată ce?
Domnule, ce m-a suparat pe mine… bun, am înțeles…
m-au bătut ăia care jucau, care erau la masă,
dar m-au bătut și ăia care n-au jucat. Băi, nene!
La un moment dat, era atât de mulți care mă bătea, că nu mai avea loc să dea.
Zic, stai să vezi că se face o listă de așteptare la mine,
se organizează ei cumva, nu stau ei așa.
Când să zic că am scăpat, m-a luat în primire Săpăligă.
Care Săpăligă?
- Hai, lasă-mă, nu-l știi? - Nu.
Imaginează-ți cea mai mare namilă care a lăsat-o vreodată Dumnezeu pe pământ.
- Ți-ai imaginat? - Da.
Mai pune juma de metru și ăla-i Săpăligă, tată. Odată m-a apucat de guler și a zis:
Trișezi?! Hai să-ți arăt un pic de K1.
Era acolo un scandal și o chirială de se auzea până în capătul străzii.
Au auzit și niște pitici care treceau pe acolo.
Ce căutau acolo piticii?
O căutau Albă ca Zăpada.
De unde dracu să știu ce căutau piticii?
Asta era important pentru tine? Care e sursa piticilor?
Te pomenești că te-au salvat piticii de la bătaie.
A început să mă bată și ăia.
Pagubă, tu ești întreg la minte? Cum dracu să te bată ăia micii?
Mici, mici, dar și ce forță aveau!
Și la un moment dat, Săpăligă l-a tras deoparte pe unu și i-a zis:
Nu dai bine! Lovești cu pumnul și ții degetul mare peste celelalte! Da? Hai!
Auzi al dracu! Adică nu era de ajuns că mâncam bătaie,
trebuia să fiu și material didactic.
Și nu se mai oprea, dom’le.
O oră jumate m-au bătut.
Înțeleg să bați pe cineva 5 minute, 10 minute, dar de la un punct încolo,
nu te gândești că poate are și omul ăla un program, nu?
Băi, lasă-mă!
O alpaca.
Ce să caute o alpaca aici? Nici măcar nu e mediul ei natural.
Dar care e mediul ei natural? Mă rog, n-are importanță.
- Dom’le, pot să întreb și eu ceva? - Ce vrei?
- Ce-i aia K1? - Un sport.
Băi, lasă-mă! Ce fel de sport?
Doi își cară pumni și când unul nu se mai ridică, celălalt a câștigat.
Foarte originală idee. Cum dracu le-o fi venit?
Buletin hidrologic. Cotele apelor Dunării.
Baziaș 470 cm, scade 10 cm,
Moldova Veche 540 cm, scade 18 cm.
Hârșova 800 cm, scade 2 cm. Orșova 225 cm, scade 15 cm.
Drobeta Turnu Severin 747 cm, scade 10 cm.
Gruia 362 cm, scade 20 cm.
Să trăiești, cona… șule!
Turnu Măgurele, 349 cm, scade…
Ai luat bătaie?
Nu, așa m-am trezit de dimineață.
Ai luat bătaie!
Zici că am luat bătaie, dar n-am luat bătaie.
Dar ce-ai făcut?
Am participat la un eveniment sportiv, adineauri am aflat.
Ce-i asta?
Mâncărică de ștevie.
Și asta?
- Salată. - Salată de ce?
Ca să nu fie doar mâncărica.
- De care salată e asta, întreb. - De ștevie.
- Mâncărică de ștevie cu salată de ștevie? - Da.
Cu mâncarea stăm bine de tot.
Ieri am mâncat urzici, alaltăieri am mâncat leurdă.
Nah, mai bine scoate-ne direct la păscut, nu ne mai…
Dacă nu-i bani.
Cu legumele astea ce e?
Mă pregăteam să fac pentru mâine o supă de tăiței.
- Dar, ce avem tăiței? - N-avem. Dar fac fără tăiței.
- Cum faci tăiței fără tăiței? - Foarte simplu! Nu pun tăițeii.
Auzi, Arsenie? Tu te-ai gândit vreodată să scoți o carte de bucate?
Ați putea
să vă opriți cinci minute din vorbă și să am parte de un pic de liniște?
Tu mănâncă! Tu taci!
Iertați-mă, cine sunt astea?
Nevasta și fata lui Barbărasă.
Care Barbărasă?
Cel mai bogat latifundiar din partea asta de țară.
E baronul local de aici de la noi.
Nevastă-sa e disperată să-i găsească lui Lidocika, fata lor,
un soț din lumea bună,
din înalta societate, eventual din capitală.
Dar tac-su, în schimb, cică ar vrea s-o mărite cu unul pe nume Pufulete,
băiatul unui prieten de-al lui, un bogătan de acolo, de la țară.
Mă căsătoresc.
Ce-a făcut?
Ești surd? N-auzi? Mă căsătoresc.
- Cu cine? - Fata lui Barbărasă.
Care Barbărasă?
Un latifundiar putred de bogat. Au o fiică, Lidocika.
Gândiți-vă că vorbim de o avere de cel puțin 200 de milioane.
Cât?!
Ați auzit bine! 200 de milioane.
Conașule, dar fata? E frumoasă?
Dacă nu te uiți la ea, da.
Cum arată?
Doi metri și zece, 160 kg.
Mi-a zis Patronul de la cafenea că Lidocika
mănâncă în fiecare dimineață doi pui,
zece ouă, trei litri de lapte, o pâine,
un kil jumate de slănină și zece tarte cu vanilie.
Și asta doar așa, ca să nu ia micul dejun pe stomacul gol.
Și cică, dincolo de felul în care arată, pretinde că ar fi o artistă.
Tac-su îi plătește cursuri de canto, instrumente, literatură, actorie, balet,
îi aduce profesori din orașe din străinătate, Paris, Londra, Milano,
Praga, Viena… zi și tu două.
Două.
Conașule, nu vrei să te mai gândești puțin?
La ce să mă gândesc? E singura șansă pe care o am să-mi plătesc datoriile
și să pot juca din nou. Simt că sunt în mână.
Până una alta, însă, trebuie să facem rost de bani.
Cât să pară că sunt cu adevărat un bărbat avut din lumea bună.
O să-mi amanetez ceasul de aur primit de la bunicu.
Mi l-a dat pe patul de moarte.
Înainte să închidă ochii și să treacă la cele veșnice,
i-am jurat că nu mă voi despărți niciodată de el.
La ceas mă refer. Pe bunicu l-am îngropat.
Cu banii de la amanet îmi voi cumpăra haine de lux,
demne de un tip din lumea bună, voi lua parfumuri fine, mă voi duce la frizerie,
la cosmetică, iar mâine seară, la bal, pornesc atacul.
Vorba aia: ori la bal, ori la spital.
Ca un fin metrosexual.
Pagubă, fii atent! Ia de aici 30 de lei.
Vă duceți la florărie și cumpărați un buchet…
Vă duceți la florărie și cumpărați un buchet frumos de flori.
Eu mă duc acasă să-i scriu o scrisoare Lidocikăi,
cât să o ațâț pentru mâine seară.
Hai, valea!
Ce faci mă? Unde mergi?
- Pe Puțului. - Prepuțului?
Aia care dă în Găozari? Am stat și eu câțiva ani acolo, dar m-am lăsat.
Nu. Nu. Pe Puțului, pe strada Puțului.
40 e bine?
Păi nu mergeți pe aparat?
Haideți dom’le că mă retrag?
40 e bine.
50! A intrat dinamicul.
Lionel, Cristiano. Hai, băieții!
Săru-mâna! Zi și tu un săru-mâna.
Săru-mâna!
Vrem și noi un buchet de flori.
Care?
Care ce?
Care buchet?
Ăla!
Ăla nu e buchet, e jerbă.
Așa și care-i diferența?
Buchetul se duce la o persoană vie. Jerba se duce la mort.
Și ce se duce la o persoană vie care arată ca un mort?
- Aoleu! - Aoleu!
Doamnă, dați-ne buchetul ăla. Cât costă?
185 de lei.
- 185 de lei? - Da.
- Buchetul ăla de flori? - Da.
Dar de unde le-ați cules, domnule, de pe Jupiter?
Lasă-mă pe mine.
Se poate negocia?
Da.
160.
175.
165.
170.
173.
Bine.
Ai văzut? Să mai zici de mine că sunt idiot! Vezi ce preț bun ți-am scos?
Doamnă, bugetul nostru e 30 de lei.
A costat o avere, dar face!
Mă, voi ați înnebunit de tot?
Mi-ați pus clopot în casă ca să îmi sune mie în creierii capului?
Ce să facem dacă așa e moda azi?
Deci, urmărește-mă, Ionele.
Dacă vine o doamnă suni de două ori. Ding, dong.
Dacă vine un domn, suni doar o dată.
Ding sau dong?
- Ești deosebit de prost! - Da, cucoană.
Ieși!
Mânca-o-ar mama!
Pagubă, fii atent! Iei scrisoarea asta, iei și caricatura asta de buchet
și i le duci Lidocikăi.
În loc să stăm frumos la țară, la moșie,
mă târăști cinci zile din șapte aici, la oraș.
Baluri și iar baluri, cheltuieli peste cheltuieli, haine, fandoseli.
Iar ai luat de sub cloșcă? Ieși!
Țin să te anunț că nu toată lumea vrea să stea la coada vacii.
Eu am alte pretenții de la viață și pentru mine și pentru Lidocika.
Locul nostru este în lumea bună, în înalta societate.
Tu știi una și o ții langa,
s-o măriți cu băiatul lui Pufulete care e, iartă-mi expresia, o caricatură.
Se cunosc de când erau copii, dragă…
După frizerie, a doua stradă la dreapta, cum cotești, se face o casă imensă bej,
cu scară de piatră la intrare, n-ai cum s-o ratezi.
Adică o s-o ratezi, pentru că ești tâmpit, dar eu te rog frumos să n-o ratezi.
O să mărite cu cine zic eu, nu cu cine zici tu.
Era să fac atac de cord!
Să pui mâna să dai clopotul ăla jos, că nu știu ce fac!
Nici nu mă gândesc! Așa e în lumea bună, în înalta societate, așa facem și noi.
Am venit să anunț că am sunat.
Nu așa, tâmpitule! Trebuia să vii să anunți cine e.
Am venit să anunț cine e.
Păi și cine e?
Dați-mi o funie! Vreau să mă spânzur.
Îi spui bună dimineața din partea mea, dar frumos.
- Dă să-ți arăt! - Dă-i să-ți arate!
Bună dimineața!
Ai luat castingul! Du-te tu!
- Ascultă! - Ascultă, măi!
Dacă te întreabă cineva ceva, ce ești tu…
Un bou.
N-avem timp de asta.
Tu ești un simplu curier, n-ai voie să divulgi numele expeditorului.
I-am scris o scrisoare de admirație ca s-o ațâț pentru mâine seară.
Am trimis-o anonimă. Am semnat-o K.
Ai semnat-o ca ce?
Ai efectiv creier de moluscă.
- În ce sens? - În sensul în care molusca n-are creier.
Domnul Pufulete și fiu.
A, păi să poftească!
- Bună ziua! - Să trăiești.
Dar ce-i cu clopotul ăsta? Faceți reclamă la Dumnezeu?
Am zis să trec cu ăsta mic pe aici, să mai… hai, puișorule, ce faci?
Săru-mâna!
Aoleu!
Orice eșec pentru mine este de domeniul trecutului.
Acum, trăiesc succesul.
Viața, prieteni dragi, nu e despre a fi pe val,
ci despre a face valuri.
Pleacă odată unde te-am trimis!
Florile!
Florile?
Nu! Nu mie, măi! Ei!
Curaj!
Flori.
Bună seara!
Mulțumesc!
Dedic această melodie tuturor celor care iubesc tangoul.
- Bună seara! - Bună seara!
Permiteți?
Mulțumesc!
Dați-mi voie să mă prezint?
Temistocle Krecinski.
Lidia Barbărasă.
Dar apropiații îmi spun Lidocika.
Știți domnișoară, sunt multe femei care-l au pe vino-ncoa.
Dumneata îl ai pe stai aici.
Sunt un admirator al dumneavoastră. V-am trimis și o scrisoare, am semnat-o K.
Ai semnat-o ca ce?
K! Adică litera K, de la numele meu.
- Mersi de flori! - Pentru nimic.
Dacă tu mi-ai permis să îți spun Lidocika,
atunci îmi poți spune…
Temi.
Ce scrii acolo, tăticule? O poezie nouă?
Nu! Îi scriu o scrisoare lui Temi.
Temi? Care Temi?
Domnul Krecinski cu care am dansat aseară.
Îl invit să meargă cu noi sâmbătă la moșie, să stea două zile.
Ce?! Dacă tu-ți închipui că invit la moșie pe cineva care….
Bine, mă, tată. Să vină.
Yes!
Comanda dvs, dacă v-ați hotărât.
- Aș vrea o pulpă de rață. - N-avem rață.
Atunci o pulpă de pui.
Păi nu-i logic că n-avem pulpă de pui?
De ce să fie logic?
Păi dacă aveam pulpă de pui, nu făceam din ea pulpă de rață?
- Dați-mi o tocăniță? - N-avem tocăniță.
- Tochitură de porc. - Nu ținem porc.
Iertați-mă, dar ce aveți?
Rasol de vițel, dar nu e trecut în meniu.
Și atunci, de ce mai țineți meniuri pe mese?
Bă, dar tu ești venit aici în control? Stai acolo, nu-ți convine nimic!
Te-ai proptit în scaunul ăla. Este?
Cred că ar trebui să fiți mai amabilă cu clienții.
Așa crezi, huh? Bine că știm!
Chiar mă gândeam cum credeți dumneavoastră că ar trebui să fiu eu.
Deci rasol avem și atât.
Dar de ce ați făcut un singur fel de mâncare?
- Ce faceți toată ziua acolo în bucătărie? - Uite stăm. E bine?
- Cum stăm, Alexandro? - Uite așa! Stăm!
Dați-ne trei rasoale și o sticlă de votcă.
Auziți?
Trei rasoale, dar să nu fie nasoale.
Lasă-mă să ghicesc! Ăsta e glumețul grupului, nu?
D’aici!
Totul e ca tot ce faci să faci cu cap
Este?
Este!
Atunci merge câte-un șpriț și câte-un țap
Este?
Este!
Pe lumea-ailaltă nu bei nimic, ascultă-mă pe mine!
Tot între patru scânduri termini
Și cu bulgări peste tine
Pagubă, Arsenie, fiți atenți!
Am fost invitat să petrec două zile la moșie, la țară, la Barbărasă.
Ceea ce, vă dați seama, reprezintă o ocazie excepțională
să le intru pe sub piele, se le câștig încrederea,
să o fac pe Lidocika să se îndrăgostească și mai mult.
Am mare nevoie să mergi cu mine la moșie la țară, la Barbărasă, pentru că asta
mă ajută să întăresc ideea că fac parte din înalta societate.
Tu vei juca un personaj. Baronul Klaus Vin Diesel.
Te-ai născut aici, la noi în țară, dar ești de origine germană.
Ai mulți bani, multe afaceri, trăiești ca și mine în capitală, dar eu
am aici o casă de vacanță și tu ai venit în vizită.
Fii atent, ești cel mai bun prieten al meu. Nu! Vorbeam de personaj acum!
Ce personaj joci tu! Concentrează-te!
Concentrează-te, măi!
Te tragi, ca și mine, dintr-o familie veche nobiliară.
Pe lângă palatul din capitală, ține minte, ai și o moșie imensă la țară, la Balcic,
Unde, de altfel, am și eu o moșie.
- I-auzi! Ai și tu moșie? - Da.
- Tot la Balcic? - Da.
- Tot imensă? - Da.
- Mai mare ca a mea? - Ce importanță are, idiotule?
Păi să știu și eu cum stau, nu?
Lasă asta! Tu trebuie să-ți repeți personajul acum, să-l conții,
să-l interiorizezi, înțelegi?
- Stanislavski! - Exact! Stan și Branski.
Ia! Ia-ți o mutră nobiliară.
Asta e mutră de om constipat, nu de nobil. Mă rog, te mai antrenez eu până mâine.
- Așa! Și eu ce joc? - Slujitorul meu.
- Vreau și eu baron! - Ei, poftim!
M-am săturat să duc numai eu tava!
Tu ai senzația că eu o să mă car la țară, la omul ăla cu doi baroni după mine?
Trebuie să fie ceva veridic, nu exagerat.
Stai, măi, puțin că și tu vei face un personaj de compoziție.
Eu fac parte din înalta societate, din lumea bună
și tu vei fi un lacheu profesionist, un servitor aproape regal.
Uite ce frumos doarme, drăgălașa și scumpa și iubita lu tăticu.
Carevasăzică, domnul baron Vin Diesel.
Exact! Klaus Vin Diesel. Este un mare nobil.
Cum vă spuneam, proprietar de terenuri și afaceri, însă mai important decât orice,
este cel mai bun prieten al meu.
Spuneți-mi, vă rog…
- Locuiți în capitală? - În capitală.
- Sau la țară? - Sau la țară.
Nu înțeleg!
La banii mei stau unde vreau eu.
Domn’ Krecinski, e de-ai noștri, dom’le. De la țară.
Mare țăran! Vreau să spun că deși suntem din capitală,
noi preferăm să stăm mai mult la moșiile noastre de la țară.
Ce-ați făcut, mă, boilor?
Am dat cu roata într-o groapă.
Îngerașul lu tăticu!
- Hai, tată! - Să mergem?
Stați, măi, cuminți acolo!
Ia fiți atenți la mine!
Dumnealor este domnul Temistocle Krecinski și domnul baron Klaus Vin Hibrid.
Nu Hibrid! Diesel.
Ăsta… pardon! Diesel.
Dumnealor o să doarmă în cea mai mare dintre camerele de oaspeți.
Atențiune! Trei, doi, unu, start!
Spune-mi, domnule Krecinski, dumitale chiar îți place viața la țară,
cum ai zis mai adineaurea?
Cui? Mie?
Cum să duc două făpturi gingașe ca dumneata și Lidocika în bălegar și muște?
Dumneavoastră sunteți făcute pentru lumea bună.
Dar, de ce să nu facem plăcerea domnului Barbărasă, nu?
Vorbele dumitale mă ung pe suflet.
Dar hai că m-ai perpelit un pic!
Ptiu, fir-ar să fii!
Ce-ar fi ca, în timp ce voi vă schimbați și vă odihniți,
să le fac domnilor un tur de moșie?
- Da. - Minunată idee.
Hai, mamă!
Ce aer!
Ce aer, dom’le!
Ce să cauți să stai la oraș, când așa minunată e viața la țară!
Mi-ați luat vorba din gură, domnule Barbărasă!
Acesta este câinele meu preferat.
- De vânătoare. - Superb!
- Cum îl cheamă? - Cuțu.
Iertați-mă, cum v-a venit ideea numelui?
A! Lidocika l-a botezat așa. Vă previn însă să nu vă apropiați foarte mult de el.
Poate să fie violent cu cei care nu-i cunoaște.
Stați liniștiți, eu mă pricep bine la câini.
În adolescență, familia mea a avut o canisă,
deci am crescut practic într-o cultură chinologică înaltă.
În fața unui câine trebuie să te impui.
Cu calm, cu siguranță.
Da, Krecinski!
Câinele, o fire senzitivă, îți simte energia.
Secretul, domnule Barbărasă, consistă în starea mentală pe care o emani.
Trebuie să emani siguranță.
Să ai o postură impozantă.
Să ai în permanență contact vizual cu câinele.
Domn’ Krecinski, ăsta nu știe dom’le, de canis, de astea. E de la țară.
N-are nici pete gri.
Cuțu! Lași, Cuțu!
Dacă a apucat, ăsta nu mai lasă.
Acesta e un cerb carpatin care l-am vânat în Munții Pădurea Neagră.
Acesta e un vultur pleșuv, care l-am vânat în Volvograd.
Ăsta e un râs care l-am împușcat acum 2 ani la o vânătoare în Deltă.
Era masculul alfa în haita de râși. Practic, cum s-ar spune…
râsul râșilor.
Ai prins-o?
Dar ce-am mai râs!
Doamne, nu-i a bună cu râsul ăsta.
Asta e o alpaca. Era și masculul cu ea. Dar masculul mi-a scăpat.
De atunci îl caut.
Bine, mai sunt p-aci de astea mici - Urși, mistreți, păuni, vultur, lup,
koale, buhnici, veverițe, jderi.
Ăștia era frați, frații Jderi, frații pârși, frații Petreuș, moartea mea.
- De când aveți această pasiune? - Dom’le, vânez de ceva vreme.
Ionel, condu-i pe dumnealor în camerele de oaspeți.
Aoleu!
Au!
Aoleu!
Au!
Bă, tăticule, bă!
Ia zi-o pe aia cu copacii… ăsta…
înmuiați.
Și atuncia când copacii după ploaie sunt muiați.
Apare iar bărbatul în pantaloni raiați.
Ușor se anunță iarna pe jos este polei.
Iar frunzele deodată se îngălbenesc.
De frica ei.
Bravo, dom’le!
Și țineți cont că ea le scrie din capul ei, mânca-o-ar tata de talentată,
care și scrie, și recită, și cântă și din gură și din harfă.
- Liră. - Din liră, din pian.
Deci dumneavoastră, care sunteți de la capitală, din lumea bună,
înalta societate, cum s-ar zice, care, vorba aia, aveți studii înalte,
cum vi se pare? Că noi ne-am obișnuit cu ea.
Înainte de toate, mă miră ce îmi spuneți.
Eu n-aș putea niciodată să mă obișnuiesc cu ea.
E atât de surprinzătoare, atât de proaspătă.
E, hai, poftă bună!
Domnule baron!
Domnule baron?
Klaus?
Scuzați-mă, voiam să vă întreb,
am înțeles că pe lângă nenumăratele dumneavoastră afaceri,
aveți ca și noi, moșie la țară. E adevărat?
Spuneți-mi…
În ce zonă se află moșia asta a dumneavoastră?
La Balcic.
Balcic?
Păi eu cunosc zona Balcic! Am fost acolo la vânătoare de…
de de… de mai multe ori.
În ce comună din zona Balcic?
Cum?
Ardatov.
Klaus uită mereu numele comunei.
Și?
Spuneți-mi, vă rog!
- Cum e? - Cum e ce?
- Pământul. - Rotund.
Asta e altă discuție.
Cum e pământul la dumneata la moșie? Că zona Balcic e o zonă cu pământ negru.
Negru, negru.
Dar aș avea și eu o întrebare.
Pe cine aveți acolo conducătorul nobilimii?
Inventează un nume.
Șrelingelingheling.
Cum?
- Șrelingelinghe… - …ling
Și e om de treabă?
- Cine? Șrelingelingheling? - Șrolic ăsta.
Pâinea lui Dumnezeu. Unei muște nu i-ar face rău.
Aș putea spune că, oameni ca Șrelingelingheling nu există.
- Spune-mi, moșia dumitale e mare? - Cam da.
- Și crescătoria de vite e bună? - Excelentă, nu bună.
- Deci sunteți iubitor de animale? - Oh, eu iubesc animalele.
Aș avea și eu o întrebare.
De ce dumneata care ai casă în capitală și moșie la țară,
ți-ai cumpărat o casă aici în orașul nostru?
Mie mi se pare foarte suspect.
Nu zău, Sherlock!
Orașul dumneavoastră nu e singurul oraș în care am o căsuță.
Vedeți, uneori simt nevoia să mă rup, să mă desprind și de capitală și de moșie,
să trăiesc un timp undeva departe, unde să-mi limpezesc mintea.
Iar în urmă cu două luni, ceva din mine m-a împins aici.
Acum sunt convins că a fost destinul.
Oare sunt singurul om din lume care crede în destin?
Nu!
Sunt singurul care visează la o lume în care să trăim, unde simțim
și să ne bucurăm de clipă?
Nu!
Singurul care crede că întâia îndatorire a omului
este propria lui fericire și libertate?
Nu!
Singurul care crede că nu poți iubi nimic din ceea ce este în jurul tău,
dacă nu te iubești înainte de toate, pe tine însuți?
- Nu! - Nu!
Singurul căruia îi place să se chinuie să-și bage în gură toate cele
zece degete de la picioarele partenerei până când intervine sufocarea
și curg lacrimile?
Da! E posibil aici să fiu un pic singur, dar despre altceva este vorba.
Domnule Barbărasă, acum, aici, sub cerul înstelat.
Mâine după-amiază, ne vom întoarce în oraș.
Vă cer permisiunea ca, începând de luni, să-mi permiteți, preț de câteva zile,
să-mi petrec timpul cu Lidocika.
Nu vă gândiți la ce cred eu că ați putea să vă gândiți. O respect prea mult.
Dar consider că are dreptul să-și petreacă puțin timp
și cu un om pe care ea îl consideră interesant, nu doar cu cineva
despre care i s-a spus și i s-a impus să i se pară interesant.
În plus, nu vom fi doar noi singuri. Va fi și baronul Vin Diesel cu noi.
Dacă și ea consimte să accepte, să fie asta dorința ei de voință…
Mulțumesc.
Vai, ce copii frumoși!
Câți ani ai, băiețel?
- Șase ani. Sunt gemeni. - Eu Capricorn. Și fetița câți ani are?
Spune-mi…
cuvinte dulci, iubito.
Miere, zahăr, bomboane
Sugiuc.
Cremșnit.
Spune-mi, Temi, mă iubești?
Cu adevărat?
Mai mult decât cuvintele pot exprima.
Ce-am ajuns să facem pentru bani!
Am avut mereu povara fizicului meu.
Crezi că eu nu știu că oamenii se uită la mine și spun
asta e frumoasă, sigur e proastă.
Mereu m-am luptat să le dovedesc că nu-i așa.
Viața asta-i ca o scară Te urcă și te coboară
Lucrurile materiale nu înseamnă nimic.
Uite, eu adineaori am aruncat o piatră în lac. Plus o piatră obișnuită.
La piept am o broșă cu diamant, moștenire de familie, de la bunica mea,
care valorează 120.000 de lei.
Dar dacă stai bine să te gândești, e tot o piatră obișnuită, un lucru material.
Dragostea, Temi! Dragostea e neprețuită.
Lydia Barbărasă,
poate e prea devreme…
dar nu mă pot abține să nu te întreb.
Vrei să fii soția mea?
Oh, Temi!
Temi, mai am o povară de purtat în spate.
Averea.
Mereu mi s-a spus că ar putea apărea bărbați
care să mă dorească și din acest motiv.
- Ce nenorociți! - Temi, te-ai căsători cu mine
chiar dacă n-aș avea o zestre uriașă din partea tatălui meu?
Lidocika,
m-aș căsători cu tine indiferent din partea cui ai avea o zestre uriașă.
Oh, Temi, uau!
- Domnule Barbărasă? - Stai dom’le că mă greșești.
Trebuie s-o iau de la capăt aici.
- Domnule Barbărasă! - Vă rog!
Eu și Lidocika am avut o discuție serioasă.
Și împreună… Nu-i așa, Lidia?
Am decis să ne căsătorim.
Avem nevoie și de acceptul dumneavoastră.
Domn’ Krecinski…
E o vorbă care zice că graba…
Dacă nu mă lași, mă auto-omor
prin sinucidere
Auzi? Se omoară! Asta vrei? Să-ți omori copilul?
- Auto-omor. - Vedeți, dar…
Domn’ Krecinski, uite cum facem. Azi e marți.
Da.
Vineri seară aveți vreun program?
Nu, de ce?
Mă gândeam să vă facem și noi o vizită.
La cină, dacă se poate. Și să vorbim acolo pe îndelete.
Sunteți de acord?
Sigur! De ce nu?
- Suflețelul meu? - Da?
Ai să râzi.
Nu! E o expresie, mă rog.
Am făcut ieri un pariu. Moral, evident, că mie nu-mi plac pariurile
sau orice joc din ăsta de noroc. 21, Omaha, Texas Hold'em, Lucky Charm,
că nici nu le știu numele.
Așa, și am făcut un pariu cu Prințul Belski,
un prieten de ai mei din lumea bună,
în legătură cu briliantul de la broșa ta.
Nu m-a crezut.
Ai putea să mi-l împrumuți până vineri ca să i-l arăt?
Da.
Deci… o broșă
fără diamant sau piatră vă interesează?
Da!
Adică diamant am eu. Urmează să îl montez ulterior.
aș vrea să-mi arătați toate broșele aflate la vânzare
în care poate fi încastrat un diamant.
Aș vrea să văd dacă aveți exact modelul ăsta.
Bine.
Ajută-mă, Doamne!
Doamne, ajută-mă!
Te rog eu, Doamne, ajută-mă! Ajută-mă!
Da!
Dumnezeu există!
O copie din sticlă e greu de făcut la așa ceva.
Când vă trebuie?
Ieri.
Sunt identice.
Ascultă!
Tu ești cel mai bun.
În chestii de genul ăsta, tu ești regele!
Haideți!
Ce ai făcut, nenorocitule? Ai luat numai dulciuri? Doar prăjituri?
Am luat fursecuri, am luat tort, am luat bomboane, macarons.
Arsenie, taci!!
- Taci!! - Păi de ce? Știi că îmi plac dulciurile.
Nu mă interesează pe mine ce îți place ție!
- Eu ți-am spus să te ocupi de mâncare. - Și asta nu e mâncare?
Vedeți că am pus și un tablou acolo. Special l-am pus.
O să spun că ăla e bunicul, care a fost consilierul bunicului regelui.
Trebuie cu orice preț să creadă că sunt din lumea bună.
Au venit! Tu rămâi aici. Relaxat. Nu-ți uita personajul!
Nu sta așa ca momâia, că e nefiresc. Fă ceva cu mâinile!
- Ce să fac cu mâinile? - Să ți le bagi în…
Dă-i un ziar! Dă-i, dă-i ziarul!
Citește! Uită-te la poze!
Hai să-i primim!
O, bună seara! Bine ați venit! Vă rog, vă rog!
Bună seara!
Domnule Barbărasă.
Doamna Barbărasă.
- Domnule Krecinski. - Vă rog!
O, Lidocika! Poftim, bine ai venit!
Vai, domnule Krecinski, superbă casă. Atâta gust!
- Mică, dar încântătoare. - Mulțumesc, mi s-a mai spus.
Bine, asta e casa de aici. Cea din Capitală e mult mai…
Mare?
Potrivită.
- Dar să lăsăm mai moale. - Aoleu!
Arsenie!
- Arsenie! - Da?
Ajută-le te rog pe aceste minunate doamne.
În ce problemă?
Hainele.
Ah, da, hainele.
Da. Doamna.
Quel merveille!
Ce chel mai vrei?
Da, e un dulap lucrat manual de un…
Fotoliile le am de la un prieten bun.
Ușa, la fel…
Și aici e un samovar. L-am luat de la Moscova.
Patefonul l-am luat de la…
Paris. Dakar. Nu mai țin minte.
Cu siguranță vă veți bucura să-l revedeți pe bunul meu prieten,
baronul Klaus Vin Diesel.
Te-am prins!
Bune dulciurile astea, dar ceva de mâncare n-avem?
Noi servim o dată pe săptămână o masă doar cu dulciuri.
E un obicei nobiliar. Se practică în lumea bună, în înalta societate.
I-auzi! Să facem și noi așa ceva acasă.
- Nici să nu te gândești? - Ba, vreau!
Facem tăticule, facem.
E un obicei pe care mi l-a insuflat bunicul meu, Generalul Krecinski.
Dați-mi voie să ghicesc. A murit de diabet, este?
A fost consilierul bunicului regelui.
Bună seara, iertați-mă, mai facem…
Tabloul…
- Dacă îmi permiteți… - Vă rog.
Bunicul este cel călare.
Este superb!
Atunci nu discutăm.
- Ți-l cumpăr. - Nu trebuie.
Eu zic că trebuie.
Domnule, este fals.
Cum să fie, domnule, fals, că l-am verificat chiar eu?
Cine să fie la ora asta?
Asta mă întreb și eu.
Dragul meu, Arsenie?
Da, dragul meu conaș?
Oricine ar fi noi nu primim pe nimeni.
S-a înțeles.
Domnule Krecinski?
Nu te așteptai să mă vezi aici în această seară.
Dar ce-i cu dumneata, Puișor?
Bună întrebare.
O să aflați cu toții în ce fel de casă ne aflăm.
Aici zac minciunile în dulap ca mirosul pe ciorap.
A venit vremea demascării.
Oprește soundtrack-ul ăla, s-o dăm aici pe dialog,
că nu înțeleg nimic din ce spune.
Mai spuneți o dată, vă rog!
E adevărat ce zice dumnealui?
Că broșa cu briliantul fiicei mele, care dumneata l-ai luat de la ea,
lucru care, apropo, acum îl aflu, a ajuns la amanet?
Jocul s-a terminat, Krecinski!
A venit vremea ca toată lumea să afle cine ești cu adevărat.
Cu alte cuvinte, ești un om onest, deschis, corect,
și se trezește un dobitoc, un cretin, un idiot…
- Pleacă de lângă mine că-ți crăp capul! - Poate vrei să mi-l crăpi tu mie!
Briliantul este la mine.
I-am arătat briliantul prietenului meu, Belski,
și acum mă pregăteam să-l înapoiez Lidocikăi.
Având în vedere că briliantul este aici, această acuză la adresa mea
nu este numai o minciună sfruntată, ci și un atac la onoarea mea.
Domnule Pufulete,
te rog să părăsești această casă acum.
Eu l-am văzut cu ochii mei.
Proprietarul mi-a zis că omul cu care l-a văzut deseori pe acest individ
a venit și l-a adus. Am văzut broșa cu briliante acolo în vitrină.
Să plece, dragă, odată!
Puișorule, cel mai bine ar fi să pleci.
Între noi s-a interpus o ticăloșie.
Dumneata ai fost foarte tentat să iei partea ticălosului.
Domn’ Krecinski… dacă s-ar găsi cineva Eu niciodată, te rog frumos să mă crezi
că n-am nici un… ăsta… dar aud dintr-o dată că fata mea…
că dumneata ești un înșelător, dar pune-te în locul meu, inimă de tată…
Dar la purtarea dumitale, te-ai gândit?
- Eu n-am înțeles… - Nici eu n-am înțeles.
Dacă un nemernic și un mincinos
a fost în stare să mă jignească,
cu atât mai mult m-ai jignit dumneata.
- Sunteți domnul Krecinski? - No.
I am the Danger.
- Dumneavoastră? - No.
Ne scuzați.
E clar, Krecinski lasă peste tot adrese false.
Nu zău!
N-am eu nevoie nici de briliantul dumitale,
nici de banii dumitale!
Banii dumitale…
îi zvârl în obraz primului venit.
Dânsul!
- Get down! - Get down!!
Nu!
Finish him!
Dânsul știe unde locuiește domnul Krecinski.
Sunt un om simplu și sincer.
Și la fel de simplă și sinceră
este și dragostea mea pentru Lidocika.
Dar ce mai vreți? Să coboare Dumnezeu din cer și să vorbească în apărarea mea?
Krecinski?
Doamne?
Krecinski mă auzi? Gata Krecinski! Jocul s-a terminat.
Ieși afară cu mâinile sus.
Nu face vreo prostie! Avem toată zona înconjurată.
Cum să fie înconjurată? Suntem numai noi.
Tu ești idiot? De unde să știe el asta?
Nu te uita brusc. E o alpaca în spatele tău.
- O alpaca? - Aha.
Nu se poate! Nici măcar nu e în mediul ei natural.
Hai s-o ignorăm că poate pleacă.
- Mai e cineva acolo? - Da.
Ascultă, Krecinski, alpaca asta e a ta?
E violentă?
Ce alpaca?
Masculul!
Uite, uite-l, ăla e! Și celălalt e amicul lui pe care l-a trimis să facă manevra.
Mi-a luat bănișorii și mi-a vândut sticlă ordinară.
Domnu’ Barbărasă, dumneavoastră aici?
Poftim, briliantul.
A fost…
o greșeală.
Nu!
A cui e, dom’le, alpaca asta?
A nimănui, bă! E o alpaca bagaboantă.
Oare…
mă vei putea ierta vreodată?
Că te-am făcut să treci prin toate astea?
Lidocika!
Da!
Mă vei putea ierta?
Că nu te-am crezut și te-am alungat?
Da.
Mersi frumos!
Dar, vezi tu? În viață trebuie să-ți urmezi inima.
Hai că sunteți liberi. Cineva a acoperit paguba, a plătit briliantul.
Cine?
De ce?
De ce ai făcut asta?
Pentru că nu mă lasă inima să văd că cineva suferă.
Eu știu ce e suferința, domnule Krecinski.
Toata viața, am fost batjocorit și toată lumea a râs de felul în care arăt.
Asta nu m-a înrăit,
ci m-a întărit.
A fi tare înseamnă a fi bun.
Știu că sunt așa cum sunt.
Și că…
am crezut că poate cineva o să mă iubească.
Se pare că m-am înșelat.
Domnule Pufulete,
nu trebuie să renunți.
Dumneata și Lidocika sunteți făcuți unul pentru celălalt.
Sunteți definiția a ceea ce înseamnă „făcuți unul pentru celălalt”.
Te rog să mă ierți.
Patima jocurilor de noroc m-a smintit până în măsura în care
am călcat totul în picioare.
Am mințit, am înșelat.
Dar mi-am învățat lecția.
Îți mulțumesc.
Și crede-mă, Lidocika nu va mai auzi niciodată de mine.
Oameni ca dumneata, domnule Pufulete,
se nasc rar.
Și nu mă refer doar din punct de vedere fizic.
Uman.
Ești un sfânt.
Mi-e foame!
Poate om găsi pe aicea niște ștevie.
Hai că mi-a trecut.
Mi-e sete!
Vreți să vă potoliți odată!
Mi-e foame, mi-e sete, am o pietricică în pantof, mi-e cald, când ajungem?
Parcă aș fi cu doi copii după mine.
O să ajungem într-un oraș și vedem noi ce facem, ne descurcăm.
Vreau să duc și eu o viață normală, să fiu și eu un om între oameni
că doar n-am omorât-o pe mama.
Cum n-ai omorât-o?
V-am explicat de o sută de ori! A fost un accident.
Conașule, poate a venit momentul să ne căutăm și noi…
Ce să ne căutăm?
Ceva de muncă.
Măi, băiatule!
Să nu te mai aud niciodată cu vorba asta!
Atâta timp cât suntem împreună,
nimic rău
nu ni se poate întâmpla.
Am călcat într-o balegă.
Este semn de noroc.
Ce rost are norocul, dacă n-am bani să joc.
Spuneți-mi, vă rog, destinația dumneavoastră finală.
Monte Carlo.
Eram în mână!
Și-acum ce facem? Cum ne întoarcem?
La ce să ne întoarcem? Tu nu vezi aici câte oportunități?
Nu putem pleca!
100.000 pierduți în câteva ore.
Asta e o performanță extraordinară.