Downloaded from YTS.MX
Da?
Official YIFY movies site: YTS.MX
-Voziš ili si na biciklu? -U autu sam.
Sad sam kod Østerporta.
Østerporta? Mislila sam da si u Nyhavnu.
Zanima te kad dolazim kući?
Ne, trebam emocionalnu podršku. Uvijek sve rješavam sama.
Ne mogu se nositi s krizama dok jedno dijete nosim, a drugo me treba.
Shvaćam, ali…
Trebam podršku kad jedna od njih poludi.
Kako ste?
Djeca su kod kuće sa ženom.
-Samo trebam podršku. -Mislim da ne zoveš zato.
Zvuči kao da se moraš ispuhati, pa sve svaljuješ na mene.
A ne mogu ništa učiniti.
Ne, ne svaljujem sve na tebe. Zovem da te pitam kad ćeš doći.
Samo trebam podršku. To je sve.
Stalno se dešavaju neke drame, a nemam koga nazvati
da mi pruži podršku.
Pogledaj ovo. Vidimo se uskoro.
-Vidimo se uskoro. -Bok.
Bok.
Ludilo, stari!
Ovo je ludilo, jebote!
Totalno ludilo.
Royal Arena, da vas čujem!
Iz nekog sam razloga uvijek nestrpljiv.
Uvijek mislim da me iza ugla čeka
nešto luđe, veće i glasnije nego išta prije.
Ja sam Christopher.
Ta me nabrijanost godinama gurala naprijed
i znam da bez toga ne bih uspio.
O čemu sanjaš? Što želiš postići?
Želim rasprodati Madison Square Garden. Samo nebo je granica, zar ne?
Četiristo pedeset milijuna streamova u Koreji.
Uvijek na sve pristajem.
Na svaku priliku da moja glazba dopre do ljudi.
Pjeva, sklada, a večeras će debitirati i kao glumac.
Glazbenik Christopher glumi glavni lik u novom danskom filmu Divan život.
Odvukao si me pred 100 ljudi i ostavio me na cjedilu.
Odmah sam pomislio da je to velika prilika.
Znao sam da želim glumiti.
Naravno, morao sam skladati glazbu za cijeli film.
Čini se da je život gotov Da više nemam budućnost
Uskoro je premijera tvog filma.
-Sutra u 190 zemalja. -Što očekuješ?
Iznimno me zanima kako će ga prihvatiti gledatelji.
BROJ JEDAN NA NETFLIXU
KOPENHAGEN, 2023. GODINE
Ne znam kako to opisati. Ludilo.
Potpuno ludilo.
Mislim da ćemo uskoro trebati revidirati planove.
Trebali bismo razmisliti o turneji „Divan život”.
-Svjetskoj turneji? -Da.
Jebote!
Ovo je prilika života.
Da, stari. Sva su ti vrata otvorena.
Kakav kontrast, zar ne?
Jave da je film ušao u top 10 u Americi
pa da proslavimo uz bočicu.
Eksplodirao je na svim platformama. Instagram, Spotify, Netflix.
Film je hit!
Pazi izraz lica.
Baš sam se tako jutros osjećao.
Što?
Što to znači?
Što bi to moglo značiti? Život bi mi se mogao potpuno promijeniti.
CHRISTOPHER DIVAN STVARNI ŽIVOT
…ne smijem se
Samo plačem
Kad god se sjetim trenutka Kad smo se složili
Zbogom
Nije lako reći Nekome poput tebe
Pustit ću ti još nešto što sam napisao. Miči se s puta. Puštam hitove.
Kad sam imao 25 Još gubio sam tlo pod nogama
Oluja se spremala
Rekla si mi da se držim
Dao sam ti najbolje godine, dušo
-Prekrasno! -Zar ne?
Prije odlaska moramo čuti sve pjesme s novog albuma.
Spremni za novi album?
Lijepo je što ćemo biti zajedno sljedeća četiri dana.
Da.
Nulle, čemu se najviše veseliš na Bornholmu?
Sladoledu, zar ne?
I ja se tome veselim.
-Sjajno zvuči. -Dušo, pogledaj se.
Sjajno zvuči.
Spremni smo.
Prije negoli upališ auto, baci prljave pelene u smeće.
-Da. -Kod ulaza su.
-U koju kantu idu? -U miješani otpad, dušo.
Da, naravno. Mućni glavom, Christophere. Miješani otpad.
Imam sjajne vijesti.
-Zvuči sjajno. -U obrnutom svijetu.
-Ozbiljno? -Da.
-Radi se o Portugalu? -Da. I o novoj TV-emisiji u Koreji.
I važnim promotivnim aktivnostima.
Jesmo li ulaznice rezervirali jučer ili prekjučer?
Kvragu! Zvuči kao da ljetos nećemo ići na odmor.
Ali možemo ići drugi put.
Ostat ćemo ovdje, zar ne? Ne moramo ići na…
-To boli, Isabelle! -I ja tako mislim.
Da ja tebe uštipnem?
-U vezi odmora. -Ići ćemo u siječnju.
Da, ali to je predaleko.
Moramo bar malo vremena provesti zajedno kao obitelj.
-Rezervirali smo samo pet dana. -Da.
-Ne idemo na dva tjedna. -Znam.
Ali moraš ići, naravno. Ako je tako važno.
Spremio si i ovo s pelenama?
Kupio sam karte koje se mogu otkazati.
-Sreća. -Da.
Ili odgoditi. Možemo ići u rujnu.
-A onda… -Imam koncert u Royal Areni.
I turneju u listopadu i studenom? Evo, dušo.
-Sve je u autu? -Ne. Još dvije torbe.
Uzet ćemo ih na odlasku.
Lijepo ti je?
Hladno je, zar ne?
-Pogledaj. -Da.
Impresivno. Šezdeset.
Lijepo je otići na nekoliko dana.
-Sad možemo kući tjedan dana prije. -Christophere!
Kad ćemo skakati u jezero, igrati mini golf i Ludo,
peći palačinke i sve ostalo čemu sam se veselila?
Sve čemu si se veselila. Ludo, pasijans…
Mini golf. Obožavam mini golf.
Imamo 20-30 godina za izležavanje i ljenčarenje na Bornholmu.
A meni se ova prilika pruža samo sad.
Naravno. I zato na sve pristaješ.
Zato prije odlazimo s Bornholma, otkazujemo Portugal i tako dalje.
Tvoj posao je sad najvažniji, zar ne?
Moram priznati da baš i ne volim odmore.
Super mi je četiri dana,
a onda postanem nemiran i mislim da moram vježbati ili voziti jet ski.
Ondje je sedam pačića i dva labuda. Zar nisu slatki?
Sedam. Moramo ubrzati, dragi. Imamo samo dvije.
-Želiš sedmero djece? -Ne, ali voljela bih još.
Troje ili četvero.
Da moraš birati, koliko bi djece želio?
-Dvoje. -Šališ se.
-To mi je dosta. -Onda ne možeš imati više.
Ne.
-Ti bi sad mogla još jedno? -Ne!
Za četiri mjeseca.
Bok. Pusa.
-Stvarno bi mogla? -Mislim da…
Nikad nećeš požaliti što si imao djecu, a ja…
Ne radi se o tome. Naravno da nećemo požaliti.
Ne sumnjam u to.
No uz sve što se sad događa, a imamo pune ruke posla i s dvoje djece…
Umara me to.
Željela bi treće kad bih ti rekao da će i dalje biti ovako?
Sigurno će biti ovako.
Iako ti sanjaš veliki uspjeh,
ja bih željela da imamo…
„Sanjam veliki uspjeh.”
„Sanjaš da budeš glazbenik,
ali to ne znači da sad neću imati još djece.”
I ti sanjaš još djece.
Sanjam o mnogočemu, ali ne i o trećem djetetu. To je sigurno.
Što bi se dogodilo da sad kažeš
kako ćeš sljedećih deset godina biti samo otac
jer djeca su sad mala i želiš biti uz njih?
-Prvih deset godina ne možeš vratiti. -Jebeno dobro pitanje.
Što bi se dogodilo da odbiješ ponude, nađeš običan posao, svaki dan dođeš kući,
ideš po djecu u vrtić i svaki vikend si s nama?
-Što bi se dogodilo? -Mogao bih malo usporiti.
No uvijek bih se pitao što bi bilo da nisam to učinio.
Što bi bilo da sam nastavio?
Jedan od razloga zašto ovo radim krije se u činjenici
da želim iskoristiti svoj potencijal.
-Znam da… -Zašto?
-Ne znam. -To je smisao života?
Iskoristiti svoj potencijal?
-Meni je to važno. -Da.
Jer znam da sam sposoban ići do kraja.
Mislim da nema mnogo takvih ljudi.
Ovaj ima potencijala.
Toliko o planovima
Sve će biti u redu
Savršeno vrijeme ne postoji
Rekao sam: „Ja sam premlad
Tek sam dijete Ne mogu biti roditelj”
Čini se da je život gotov Da više nemam budućnost
Nedostajat će mi vremena Kad smo bili sami
Pjesmu „A Beautiful Life” napisao sam
kad smo Cille i ja razgovarali o djeci.
Osjećam se kao da umirem
Moj divni živote
-Tri, dva, jedan! -Ne!
Oduvijek sam znao da želim biti tata,
ali uvijek sam smatrao kako nije pravi trenutak.
Bok!
Tada sam doista živio „divan život”.
Mislio sam da ne može biti bolje.
Milano.
Ponajviše sam se bojao
da više nećemo biti samo dvoje ljudi koji se vole.
Dolazak djeteta uistinu je golema promjena.
Čini se da je život gotov Da više nemam budućnost
Nedostajat će mi vremena Kad smo bili sami
Ne želim pustiti sve što volim
Osjećam se kao da umirem Dok govorim zbogom
Počinjemo s jednom laganom vožnjicom…
Sranje!
Imala je pravo kad mi je rekla
da trenutak nikada neće biti savršen.
Mislio sam da je to kraj divnog života,
ali duboko u sebi znao sam da će se sve promijeniti kad dođe dijete
i da će svemu dati novu dubinu i značenje.
Naš će život poprimiti sasvim novo značenje.
Bok, malena. Bok.
Drugo ljudsko biće potpuno ovisi o vama
i morate ga naučiti sve što treba znati o životu.
To je velika odgovornost.
Sad ne mogu zamisliti život bez djece.
Bok.
Kad to shvatite, otkrijete što je prava sreća.
Nešto najdragocjenije što imate.
Čini se da je život gotov Da više nemam budućnost
Nedostajat će mi vremena Kad smo bili sami
Ne želim pustiti sve što volim
Osjećam se kao da umirem
Tom sam pjesmom htio reći
da se veselim novom životnom poglavlju
i nečemu što je važnije od glazbe.
Bok…
Kad se Bella rodila, film je zasjeo na vrhove ljestvica
i krenuli smo na turneju.
Paradoksalno, odvojio me od onoga što sam želio i dodatno me opteretio.
A to je baš sjebano.
Osjećam se kao da umirem Dok govorim zbogom
Svom divnom životu
DAN PRIJE SVJETSKE TURNEJE
Ne! Ne to!
Nulle, znaš li da se tata vraća na posao?
Hoće li ti tata nedostajati?
-Ne. -Ha? Neću ti nedostajati?
-Ne. -Zašto?
-Nedostajati. -Barem malo?
Jako ćeš mi nedostajati.
Zašto se to nije dogodilo prije osam godina?
Bilo bi sjajno i da se dogodilo prije tri godine.
Uvijek si sanjao o nastupima u inozemstvu
i to je sjajno.
Uvijek si sumnjala da će se to ostvariti.
Ja to samo ne doživljavam kao sreću.
Shvaćam da je ovo presudan trenutak.
Željezo se kuje dok je vruće.
-Ali nije… -Ne uklapa se u obiteljski život.
Karijera je uvijek najvažnija. Ništa nije važnije od toga.
Ne.
-Ne, ali… -Čuli ste. Ništa nije važnije.
Baš je slatka.
Sanjao sam karijeru davno prije djece i Cille.
Sad imam priliku ostvariti taj san.
Oduvijek sam želio biti na pozornici.
Dolaziš li večeras na tulum?
Nadam se da dolaziš
Bio sam siguran da se želim time baviti. Bez imalo sumnje.
Uvijek sam bio discipliniran, trudio se i davao sve od sebe.
Nisam ljenčario jer od toga nema ništa. Želio sam nešto stvoriti.
Svim srcem.
Mislim da sam to želio više od nje.
Pod svaku cijenu.
Zato sam napisao sve te pjesme
i proveo sate i sate uvježbavajući ih.
Oduvijek sam želio ići na svjetsku turneju i reći:
„Što ima, Njujorčani?”
Sad imam priliku.
Znam da sad neću stati.
Dat ću gas do daske pa što bude.
Još jedna pusa.
Kad cure odrastu i budu dovoljno stare da shvate
da sam odlučio otići, moći ću im objasniti da sam pokušavao ostvariti svoj san.
Nadam se da će i one imati svoje snove
koje će htjeti ostvariti pod svaku cijenu.
Bok, ljudi. Ovdje Christopher. U zračnoj smo luci.
Neopisivo sam uzbuđen. Vidimo se uskoro.
Kao orlovi Koji lete i gledaju
Ljudi slušaju, a Bowie pjeva
„Heroes” na radiju
Iznova i iznova
Kad smo bili mladi Kad smo bili mladi
Već su počeli
Snovi o slobodi
Uspjeli smo.
Prvi rasprodani koncert u Americi.
Svi bismo si trebali to tetovirati u L. A.-ju.
Osjećam se sjajno. Čovječe.
Tek sam sad shvatio.
Tri, dva, jedan…
Sunce je crveno, mama
A šuma raste…
Svjetska turneja, dušo!
-Uskoro polijećemo. -Trideset sekundi.
A šuma raste…
Bok, dušo. Radim. Idem pjevati pjesme.
A šuma raste…
Volim svoj bicikl Brzo će me…
Kurac mi je tvrd…
Kreće odbrojavanje. Deset, devet, osam…
Hvala, dušo. Volim te.
-Volim vas. Bok. -I ja tebe.
Ludilo.
Toliko zemalja, gradova i različitih kultura.
Suludo. A ovo je tek početak.
Dušo, opijen sam Posve izgubljen
Dušo, neobuzdan sam
Na propast osuđen
New York, dušo!
Dušo…
Često sam u životu jahao val,
a jednom kad se navučeš,
uvijek tražiš novi val koji ćeš zajahati.
No moraš biti svjestan da svakog trenutka može nestati.
Ne može vječno trajati. Kad krene, osjećaj je intenzivan.
Neće trajati vječno, ali to ga i čini posebnim.
Kad surfaš, jašeš na valu 15 sekundi, a svejedno se isplati.
A veslaš 15 minuta jer je čarobno. Zašto?
Jer ne traje vječno.
To je ono tražim. Adrenalin. Val.
Ludilo. Super je.
Evo.
Ako je dan dobar…
Ako se probudim puna energije i dobro sam se naspavala,
zahvalna sam na svemu i sve je dobro.
„Naravno, mora ići.” Da, teško je, no izabrali smo takav život.
Cure su sretne. Osjećaju se sigurno i sretne su kad vide tatu.
Sretne su, a i mi smo sretni. Beskrajan krug pozitivnosti.
No kad sam potpuno iscrpljena
i jedna od njih nije dobro spavala, plače,
ništa mi ne ide od ruke i razbijem 60 čaša
prije 10 sati ujutro, osjećam se kao…
Zašto ga sad nema? Zašto je pristao na to? Zašto smo izabrali ovaj život?
Zar ne možemo živjeti mirno i imati vremena da budemo zajedno?
Ne možeš naći posao iza ugla kao i svi ostali?
Odlučiš li ostvariti snove, moraš ponešto žrtvovati.
Tvoji bližnji će platiti, a i sam ćeš platiti.
Da.
Bok, Bella.
Bok, dušo. Bok, ljubavi.
Kako je slatka, čovječe.
Bok, dušo. Bok.
Bok, dušo.
Bok.
-Pusa. -Pa-pa.
Hej!
Osjećam se kao Ray Charles.
Potrudimo se.
Moraš početi prije početka.
I onda počneš na…
Ne! Bilo je sjajno! Želim još svirati! Bilo je nevjerojatno!
-Još čekaju. -Da?
Ne.
Baš me briga. Idemo, dečki. Odsvirat ćemo je akustično.
Moramo.
Ako ćemo još svirati, svirat ćemo akustično.
I sići ćemo k vama.
Spremni?
Rekla je: „Dragi, trudna sam”
A meni je cijeli život Proletio pred očima
Traže bis 20 minuta nakon kraja koncerta.
„Hoćemo još!” Bolesno. Ludilo, jebote.
Isuse Kriste.
Pjevajte!
Čini se da je život gotov Da više nemam budućnost
Bavim se ovim poslom baš zbog ovakvih trenutaka.
Želim da odu uvjereni
kako su svjedočili čistoj, iskrenoj i nepatvorenoj strasti.
Tako će i sami biti motivirani i nadahnuti.
Tada glazba postaje stvarna i čarobna.
Ludilo. Baš obožavam svirati!
Obožavam, čovječe!
Da!
TATA JE STIGAO
Hajde, mama! Otvori mu vrata.
Odmah, dušo.
Gledamo kako oblaci mijenjaju oblike
Čekamo oluju da okusimo kišu
No ako ćemo stajati na mjestu Prekasno će biti
Dobro. Počnimo danas.
Danas i sutra su probe s bendom.
-Imam sastanak s Jannickom. -Da, sutra.
Greškom sam upisala za sutra, ali danas je.
Onda imam modnu reviju, a onda ću pokupiti djecu.
-Modnu reviju. -Tjedan mode.
Sutra si opet čitav dan na probi, a ja imam emisije i prezentacije.
-I večeru? -Da, i večeru.
-Nema šanse. -Dušo.
-To je samo jedna večera. -Odlazim na šest dana.
Ideš na večeru Georga Jensena, a ja ću brojati dane.
Srijeda, četvrtak, petak, subota, nedjelja, ponedjeljak.
Nemoj ići na večeru prije mog odlaska.
-Davno sam prihvatila poziv. -Baš me briga.
Dušo?
Ideš na večeru, a mene nema tjedan dana.
Da vidimo što ćemo kad se vratim. Onda imaš reviju na Mallorci.
Da, u nedjelju i ponedjeljak.
-Kao da to već ne znaš. -Bože.
-Kao da govorim zidu. -Samo da razjasnimo.
Odlazim na šest dana. Tebe nema večer prije.
-Kad dođem, nema te dva dana? -Jedan.
Shvaćam da je sad mnogo kompliciranije
ako i ja nekamo putujem jer to iziskuje više planiranja.
Nije kao prije kad sam stalno putovala.
Ali želim bar nekada prihvatiti poziv.
Odbijam ponude otkad sam rodile cure.
-Odbijala sam poslove u inozemstvu. -Isto je…
Sad sam prihvatila dva posla. Provjeri kad ideš u Aziju.
Zato ni ne želim provjeriti kalendar.
Problem je u tome što ne gledaš dovoljno unaprijed.
-Sve ja to znam. Ne iznenađuje me. -Ni mene.
No shvatiš tek kad vidiš da si doma samo pet dana u mjesecu.
Da.
Teško je. Puna je razumijevanja za mene
i smijem skoro sve. Nikad ne kaže ne.
No kad sam kod kuće, sve vrijeme provodim s njima.
Napokon se vratim kući, a ona svašta isplanira…
Ne mogu joj to zabraniti. Mogu samo reći da me neće biti
oko tjedan dana.
Bilo bi super da posljednju večer provedemo zajedno.
Bok, Mikkel.
-Bok. -Bok, Chris.
Pjevaj iz srca Neka bude važno
Za moje ljude Za moje kćeri
Posijao sam sjeme I natopio ga vodom
Za sve one dane Kad bila si uz mene
I sada znam
Da nisam sam
Zbog tebe raste Ali iznad svega
Daješ mi nešto u što mogu vjerovati
I tebi bi dobro došla kava. Jako si umorna.
Probudila te starija sestra. Baš te htjela probuditi.
Spremna za vrtić, dušo? Ne smijemo zaboraviti ručak.
San mi je uživati u obiteljskom životu. Obožavam to.
Zbog činjenice da Christopher toliko putuje i često ga nema,
vidim da moram biti stijena.
Moram im biti baza, pružiti im strukturu, smiriti ih. I doista to želim.
To znači da se moram odreći
mnogih stvari u kojima uživam.
Ide ovako: „Kako ste vi desno?”
Ima prijelaz kad počneš pjevati.
-Čuješ li me? -Htio si razgovarati o večeri.
Mislim da je to previše. Zato što…
Zato i zovem. Rado ću je otkazati.
Radi tebe bih sve otkazala.
Ali ne samo zbog mene i zato što ja to želim.
Već zato što želiš posljednju večer provesti s nama.
Dragi, stalno ću biti s curama,
i želim biti s njima,
ali otkazat ću večeru da bih bila s tobom.
I s curama, naravno.
No otkazat ću ponajviše radi tebe.
NOELLEINE OBVEZE PERI ZUBE - POČEŠLJAJ SE - IGRA
Moram preuzeti odgovornost. Odabrali smo imati djecu.
Najvažnije je da budu sretne.
I…
Ponavljam si to. Sljedećih nekoliko godina posvetit ćemo tome.
Onda ću imati vremena da se posvetim karijeri.
Lako se mogu uvjeriti u to, no lakše je to reći nego učiniti.
U ovom trenutku.
Reci pa-pa.
-Pa-pa. -Pa-pa.
-Daš mi pusu? -Pa-pa.
Hvala, dušo!
Imam osjećaj da sad počinje drugo poluvrijeme mog dvostrukog života.
Kako izdržati Kad se nemaš za što uhvatiti?
Što je uspjeh Ako kod kuće nisi ti?
Moj svijet gori Tvoj se okreće
Kad bolje razmislim Nisam spreman otići
Što više razmišljam Nisam spreman otići
Prodali smo 400 ulaznica, a koncert uskoro počinje.
Izgledat će smiješno, jebote.
Svirat ću pred praznom dvoranom!
Užas!
Svirali smo pred 400-500 ljudi u Parizu. Bilo je sjajno!
Nisu prodali premalo ulaznica,
već su zakupili preveliku dvoranu.
Pod golemim sam pritiskom, a za četiri sata nastupam.
Moram publici pružiti dobar nastup,
a trenutačno nisam za to sposoban.
Jeste li tu?
Jebote, sad mi stvarno nije do toga.
Imamo problema sa strujom.
Problem je velik i moramo se ispričati.
Potpuni kaos.
Sviramo preko razglasa?
Imaju bočne monitore koji su kao razglas, ali okrenuti su prema vama.
Razmišljao sam… Trebat će sve spojiti,
ali možeš sjediti u sredini s monitorima.
-Zvuči sjajno. -Odličan plan.
Da.
-Bit će to nešto posve drukčije. -Da.
Bez mikrofona na pozornici?
Bit će ih.
-Bit će to pravi rock and roll. -Da.
Nemam pojma hoće li uspjeti. Hoće li zvučati dobro ili užasno.
Situacija je tako sjebana
da mogu samo izaći i dati sve od sebe.
Što ima, São Paolo?
Ne mogu vam obećati savršen koncert, ali nešto vam mogu obećati.
Uvijek ću ovo pamtiti. Bit će ovo posebna večer.
Draga, sasvim sam sâm
Poljubi me, dušo
I sve će biti
Dobro
Jebote!
Tko bi to pomislio?
Bilo je čarobno!
Danas je bilo stvarno turbulentno.
Smožden sam. Kao da sam trčao maraton.
Reci mi zašto se svijet još vrti
I zašto ptice tako glasno pjevaju
Kao da ne razumiju Da si otišla
I nema razloga Da zvijezde sjaju
Reci im da gube vrijeme
Jer večeras nisi ovdje
Nastavila si bez mene
Ali ne zaboravi me
A ova fotografija
Jedini je dokaz Da bili smo zaljubljeni
Bok, dušo. Bok, ljubavi.
U knjižnici ste, dušo?
Zabavljate se?
-Reci „bok”. -Bok.
Da nacrtamo još duga?
-Jedna za mamu. -Hvala. Još jednu. Hvala, dušo.
Cille je poslala Nulleine slike.
Ima rep i izgleda kao velika cura, pa pomisliš…
Na slikama od prije samo mjesec dana
izgleda kao beba.
Svašta se dogodi dok te nema. Pogotovo s bebom od šest mjeseci.
Ali i s djetetom od dvije i pol godine.
Propustiš svakakve sitnice, a sitnice su najvažnije.
Kroz sitnice ih upoznaš, gledaš kako rastu i stvaraš vezu s njima.
A ja sve to propuštam.
U prvoj godini života govore samo „pa-pa”.
To se ne može vratiti i nadoknaditi.
Nisam zamišljao da ću biti takav tata.
„Napravimo djecu, ali nećemo provoditi vrijeme s njima.”
No isto tako znam da joj treba tata.
Cille kaže da se budi noću i pita gdje je tata.
„Pokušava ostvariti svoj san.”
VRATA - 19.30 H KONCERT - 20 H
NAĐIMO SE GORE BESPLATAN TULUM
Što je sad najvažnije?
Biti s obitelji i kćerima?
Ili održavati sve ove koncerte jer mi se sad ukazala prilika?
„Sad se moram tome posvetiti ili ću se kajati do kraja života.”
Možda nije zabavno, ali je važno.
Nije važno kako se sad osjećam i što mi osjećaji govore.
Radi se o posljednjih deset godina i uloženom trudu.
Ne mogu odustati kad mi je uspjeh nadomak ruke.
Možda je najvažnije priznati
da je jako teško ganjati karijeru i imati dvoje djece,
ali moraš izdržati.
Sam si donio te odluke i odlučio krenuti tim putem.
Odlučio si da želiš dvoje djece.
Prestani kukati.
Reci mi znaš li Je li to zlato bez sjaja
Pjesma „Fool’s Gold” simbolizira moj uspjeh.
Misliš da smo uhvatili ono pravo?
Da, naravno.
Reci mi znaš li Je li to zlato bez sjaja
Ako je predobro da bi bilo istinito Na krivom si putu
Sve te tričarije koje godinama ganjam…
Je li to doista vrijedno ili je riječ o „zlatu bez sjaja”?
To je vječno pitanje. Je li vrijedno toga?
Postoji li pravo zlato na kraju duge ili ću doći do kraja i pomisliti:
„Zašto sam to učinio? Moje je zlato kod kuće, zar ne?”
…znaš li
-Gdje je… Aha, da. Dobro je. -Jako lijepo.
Obožavam ovu pjesmu.
Tako je moćna, jebote.
Mislim da je gotova, zar ne?
Dušo, ne taj nož. Operimo ga.
-Bok. -Bok, dušo.
Reci tati tko vas je danas posjetio u vrtiću.
-Uskrsni zec. -Uskrsni zec?
Stvarno? Ispričaj mi neku fora priču o Uskrsnom zecu, Noelle.
Bolje da nam tata kaže koji je plan.
Emil kaže da se ne vraćaš kući u nedjelju,
već tek u utorak, a nisi ništa rekao.
Nadam se da ćeš doći na nekoliko dana nakon Nashvillea
kako bi imao nekoliko dana za prilagodbu.
Ali ne znam koji je plan.
Nisam siguran što slijedi jer…
Ne možeš sletjeti u nedjelju i već u ponedjeljak
izaći pred ljude u Švedskoj.
Odgodi sve za dva dana da se privikneš na vremensku razliku.
Nema druge opcije.
Već mi je dosta što te nikad nema.
-Samo želim da se vratiš kući. -Da.
Reći ću to ovako. Nisam…
Nisam baš sretna što ćeš još dulje izbivati.
Ako je predobro da bi bilo istinito Na krivom si putu
Premlad sam za kajanje Vuče me zlato bez sjaja
Pokaži mi raj prije negoli zaboravim
Oči mi ne daju da vidim dokle seže
Reci mi znaš li
Je li to zlato bez sjaja
Osjećam se kao da ona stara Cecilie nestaje.
Cecilie kakva sam bila većinu života i kad još nisam imala djecu.
Mnogo toga što smatram dijelom svog identiteta
vezano je uz moj posao.
Napisala sam knjigu Instagrim o mentalnom zdravlju i društvenim mrežama.
Nadam se da vam mogu prenijeti nešto čega niste bili svjesni
i pozabaviti se problemom na kojem moramo mnogo raditi.
Cille se ovaj tjedan našla na udaru.
Objavila je knjigu, ali optužuju je za licemjerje.
Mnogi se pitaju jesam li prava osoba za tu problematiku.
Javnost je isprovocirana.
Nitko je ne štedi. Ljudi su poludjeli.
Moja knjiga Instagrim izlazi sutra, a već je privukla mnogo pozornosti.
Hvala vam na interesu i hvala svima koji su me podržali.
No bilo je i kritika koje shvaćam ozbiljno.
Reci mi kako se osjećaš, što se događa i što ima novo.
Kakav je plan…
Svi mi govore da se isključim
i da ne razmišljam o tome.
Kažu da se čuvam. A kad se napokon sve smiri,
opet ću se uključiti u debatu.
Ne radi se o meni. Društvene mreže takve su kakve jesu.
-Ne mogu… -Ne možeš promijeniti Instagram.
Takve su kakve jesu.
Valjda nisam jasno izrazila što želim reći.
Moram preuzeti odgovornost za to. Znam da sam dio problema.
Shvaćam da je to paradoksalno.
Naravno da ni ja nisam savršena. Zbunjena sam kao i svi ostali.
Znaš što trebamo učiniti kao društvo? Produbiti svijest o tome
i donijeti odgovarajuće propise
kako bismo započeli dijalog i educirali mlade…
Dušo, poslušaj se.
Želim da u videu govoriš ovako kako sad govoriš meni.
-Ne pokušavam… -Ne, dušo…
-Dušo, ne govorim o… -Toliko toga ne smijem reći.
-Ne govorim o… -Bila sam slomljena i nisam više mogla.
-Kažem da… -Nisam mogla.
Ne osuđujem te niti te kritiziram.
Poznajem te. Znam da ćeš doprijeti do ljudi
ako otvoriš srce i budeš autentična.
Ako u obraćanju spomeneš druga mišljenja
i daš prostora raznim savjetnicima…
Dala sam sve od sebe. Čitav sam dan imala knedlu u grlu.
Nisam mogla bolje. No dobro.
Ne želim više o tome. Dođi kući i pomozi mi da osmislim strategiju.
Da.
-Molim? -Nisam trebala gostovati u onoj emisiji.
-Slušaš li me uopće? -Da, ali moram pomoći nositi opremu.
Ništa od toga.
Idemo spavati? Daj tati pusu.
-Onda ćemo se ušuškati. -Ne.
Zaslužujem poljubac, dušo.
-Gubim signal. Što si rekao? -Ništa. Nema veze.
-Pa-pa, Nulle. Lijepo sanjaj. -Čujem svaku drugu rečenicu.
Žao mi je. U New Yorku sam.
Ovdje je loš signal.
U New Yorku si?
Sjajno, dušo.
-Ludo. -Veseliš se nastupu?
Da. Imao sam sastanak s…
Imali smo 10 000 sastanaka u vezi turneje i novog albuma,
a još ga nisi ni čula.
Noelle? Idi gore i uzmi… Mama, daj Noelle…
Nemoguće je ovako razgovarati.
Što si rekao?
Svi su nam razgovori ovakvi.
Ne možemo razgovarati jer netko viče…
Daj mi vremena i bit ću bolji
Reci neki stih
I zajedno ćemo pjevati
Sva ova bol neće otići Jer znam da mogu promijeniti
Svoje tvrdoglavo srce
Ta pjesma dolazi iz srca.
-Da, istina! -Kako?
Moraš biti malo tužan da napišeš takvu pjesmu.
O čemu?
Misliš da nisi dovoljno dobar.
Tražiš oprost jer si zaboravio tražiti dopuštenje.
Bio si presebičan i usredotočen samo na sebe.
-Naravno. -Donosio loše odluke.
U jako važnim trenucima.
…pokazat ću ti svoje boje Što god treba
Reci mi hoćeš li…
Jer znam da mogu promijeniti Svoje tvrdoglavo srce
Teško je kad niste usklađeni.
A mislim da je u posljednje vrijeme tako.
Zbog ovoga s knjigom, ali i općenito.
Pokušala je nešto podijeliti sa mnom,
ali nisam to osjećao.
Bio sam odsutan i nisam mogao shvatiti tu bol
i traumu koju je proživjela.
Proživjela je pravu krizu.
A ja se provodim na svjetskoj turneji.
Htio sam sve to podijeliti s njom, ali nije ju baš zanimalo.
Ne može to shvatiti. Nema snage.
A ja je nisam imao snage slušati.
Pokušao sam. Mislim da je i ona pokušala, ali…
Uvijek smo bili na istoj frekvenciji i valnoj duljini.
Ovo je prvi put da se ne razumijemo
i jako je teško ostvariti komunikaciju…
Vidim joj to na licu. Pogleda me i misli kako sam otišao kvragu.
A ja gledam nju i pitam se kako ne shvaća.
Znam da svoje probleme projiciram na tebe
Teško je prihvatiti istinu
Dala si mi nešto što izgubiti mogu
Ruka ti je sve hladnija
Dok te primičem sebi Samo želim da znaš
Da uz mene si samo ti
Zato nemoj odustati
Daj mi vremena i bit ću bolji
Reci neki stih I zajedno ćemo pjevati
Sva ova bol neće otići Jer znam da mogu promijeniti
Svoje tvrdoglavo srce
Bok!
-Zdravo! -Zdravo!
Koreja je uistinu posebna.
Ovdje je sve krenulo.
-Vidimo se sutra, Chris. -Vidimo se.
Bok!
Ovo je ludo.
Kao da smo sletjeli na drugi planet.
Polako počinjem shvaćati što se događa.
Koncerti će biti ludilo. Nevjerojatno.
Jebote! Pogledaj kolika dvorana!
Ne.
Ne!
Naježio sam se.
Ovo je suludo.
-To je veliki ekran? -Jedan je i sa strane.
Golem je.
-Ovo je suludo. -Super dvorana.
Ovo mi je dosad najveći samostalni koncert.
Ikada.
Idući će mjesec biti i veći u Royal Areni, ali…
Treba uložiti mnogo truda kojeg publika nije svjesna.
Uvijek morate biti dobro raspoloženi.
Annyeonghaseyo Koreja, Christopher ovdje.
Promocije, reklame. „Ja sam Christopher. Moj novi singl…”
Možete ga poslušati na omiljenoj platformi.
Annyeonghaseyo, Christopher je.
Obožavam Koreju.
No sve je to nužno kako bih mogao izaći na pozornicu i reći:
„Koreja, da vas čujem!”
Zdravo. Bok.
Ovdje se krije golem potencijal,
ali moraš se prilagoditi i zabaviti ih.
Vrijeme je!
Ja sam zabavljač.
Čekaj
Mali zabavljač. Želite li da stojim na jednoj nozi?
Mogu. Želite da žongliram? Upravo sam naučio.
Da kokodačem? Koliko glasno?
-„Jeg elsker”… -Jeg elsker…
-„Elsker”. Da. -Elsker.
Usredotočen sam samo na velike koncerte koji slijede.
Sve ono što mi se činilo besmisleno napokon ima smisla.
Leže ti nestašluci. Živjeli!
Shvatio sam zašto je to bilo nužno.
U uličnom sam restoranu svirao „Bad”.
Nakon promocije s Young Ji zajedno ste snimili i pjesmu.
Nevolje me progone
Malo naglasi posljednji stih.
Nevolje me progone
Sjajno! To je to!
Nikad nisam upoznao nekoga tko govori tako glasno. „Drago mi je!”
Ne može biti decentno.
„Samo malo šminke.” Uvijek ispadnem kao klaun!
Volim cipele za klaunove.
„Dobro ću vas zabaviti.”
Imam mišiće. Pogledaj moje mišiće.
Dobro si?
Baš lijepo. Gle tko zove.
Bok, Nulle. Što ima, dušo? Što se događa?
Već se sat vremena spremamo kući.
Nedostaješ mi, dušo. Vidiš što ću jesti?
-Hamburger. -Da, hamburger.
-Nije li ondje jako kasno? -Da, ponoć je.
Ovdje je ludo. Užasno se derala i plakala.
Znam da je to zato što je umorna i što se malo ogrebla,
ali svejedno. Moram duboko disati.
Jedva čekam da vidiš što sam danas radio
i zašto se osjećam kao da se netko 14 sati derao na mene.
-I ti se tako osjećaš? -Da.
Stvarno?
I ovo je teško.
Stalno sam u pogonu i moram nastupati,
a stalno upoznajem nove ljude s kojima se moram povezati…
Sve ide po scenariju i moram zapamtiti…
Sad sam u penthouseu u Seoulu. Pijem pjenušac,
jedem hamburgere i tjesteninu s raguom u ponoć.
-Jer nisam… -Pjenušac? Naravno, zašto ne?
Živjeli.
Živjeli, dušo.
Popit ću malo mlijeka.
Baš šteta što sad nismo u Portugalu.
Zato mi je drago čuti da se isplatilo.
-Da, vidjet ćemo. -To mi mnogo znači.
Što ide nakon toga?
To je prikaz onoga kako se osjećam.
Prikaz onoga kako je sad biti u mojoj koži.
Juriš naprijed brzinom svjetlosti,
a jako dobro znaš da ćeš u nekom trenutku na nešto naletjeti.
Ali ja sam u orbiti oko Cille, zar ne?
Vraća me u orbitu.
Da kod kuće nemam bazu kad se vratim s turneje,
vjerujem da bi u mom životu bilo mnogo alkohola, droge,
žena, iluzija o vlastitoj veličini
i niskog samopouzdanja jer ako nemate tu bazu,
sve izmakne kontroli.
Briga me za nered koji ostavljam za sobom Samo želim da budeš ponosna
Sviđa mi se „nered koji ostavljam”.
„Oprosti zbog nereda koji ostavljam za sobom.”
Stalno se ponavlja ista priča, zar ne?
Nesretni milijunaši i nesretni, slavni, uspješni
i jako nadareni glazbenici koji se u svemu tome izgube.
Zato je važno da imate jednu osobu kojoj možete reći:
„Ti si moja životna suputnica, uvijek si uz mene
i možeš shvatiti kako se osjećam
jer si od početka bila uz mene i vidjela sve moje uspone i padove.”
Toliko se toga dogodilo. Kao da je u jednoj godini prošlo pet godina.
Izmaklo je kontroli. Izašao je film pa album,
a onda smo otišli na svjetsku turneju
dok smo renovirali kuću i sve je spalo na Cille uz dvoje djece,
a to je…
Bilo je gadno.
Baš je bilo gadno, pa nije čudno…
Nije čudno da smo pod pritiskom.
Kao da živimo paralelne živote.
Uopće nismo bili zajedno.
Vrijeme je da opet budemo zajedno.
Cille će doći ovamo na nekoliko dana
da vidi što se događa u Koreji jer još to nije vidjela.
Dolazi sutra.
Suludo je nastupiti pred 12 000 ljudi. Bilo gdje.
Mora to vidjeti.
To je veliko postignuće zbog kojeg smo sve žrtvovali.
Ona se žrtvovala koliko i ja,
pa je pošteno da i ona bude dio toga
i vidi da se isplatilo, zar ne?
Tko će me spasiti Prestaneš li me voljeti?
Tko će me vratiti u orbitu?
Žudim za brzinom I izgubim oslonac
A ti me vratiš u orbitu
Tu si!
Malo materije Koja u tvoju atmosferu ulazi
Dobro došla u Koreju.
Čovjek meteor kojem prijeti sudar Ovdje nema što tražiti
Čini se kao da sam daleko Ali uvijek sam blizu, moraš to znati
Samo digni pogled prema nebu I zraka svjetlosti će zasjati
Rođen sam da budem svemirac
Moja mama već to zna
Sad vrti mi se u glavi Dok letimo do beskraja
Tko će me spasiti Prestaneš li me voljeti?
Tko će me vratiti u orbitu?
Žudim za brzinom I izgubim oslonac
A ti me vratiš u orbitu
Tko će me spasiti Prestaneš li me voljeti?
Tko će me vratiti u orbitu?
Kad vidim da onako gledaš me
Shvatim zašto si moje sve
-Isuse Kriste. -Nevjerojatno.
-Jebote, ludilo. -Da.
Nakraju je bilo ludo kad su svi glasno pjevali.
Totalno smo rasturili.
-Da! -Da!
Ti si to nacrtala?
-Reci bok. -Bok.
Teško je.
Cure mi jako nedostaju.
Kad netko ode kući, pomislite kako biste i vi htjeli kući.
Tjedan je bio dug. Potpuno sam iscrpljen.
Sad to osjećam. Premoren sam.
Kad se probudim, tijelo mi govori da ne ustajem.
Večeras će biti sjajno! Bit će 500 ljudi. Odlično.
Imamo popis pjesama.
-Osjećam se užasno. -Stvarno?
Da, grozno.
Kad sam se jutros probudio, boljelo me grlo i pomislio sam: „Ne opet.”
Nešto ćemo riješiti. Uvijek je tako.
Kad je riječ o zdravlju,
najvažnije je da se osjećaš dobro.
Ti si najvažniji kotačić. Ako zakažeš, ništa neće funkcionirati.
Krivim samo sebe.
Stalno popuštam pod pritiskom
i prihvaćam ponude za koje znam da neće dobro ispasti.
Ali sve je važno i ne želim ništa propustiti.
Kad dođemo kući, imamo dva dana odmora.
Onda nas opet nema od 3. rujna do 15. studenog.
Radimo promocije.
Nema vremena za odmor i prilagodbu.
-To je 13 koncerata, zar ne? -Da.
Teško je gledati tako daleko u budućnost, zar ne?
-Ali moramo. -Da, moramo.
Užasno je otkazati, zar ne?
Nije nimalo zabavno.
Možemo izbaciti pjesmu da sačuvaš glas.
Prema dinamici bih predložio „I Hope This Song”…
Dobro, može. Izbacit ćemo je.
To je najbolji posao na svijetu i predivan je osjećaj biti na pozornici.
Kad imaš energije.
Kako se osjećate?
Doista jest, ali kad postane teško…
Stvarno je koma kad ne možeš.
Voziš se pored stambenih zgrada i misliš
kako bi mnogi dali ruku da mogu biti u tvojoj koži.
Ne znam kako si ovo izvukao, ali…
-Užasno me boli. -Da?
-Bilo mi je koma. -Nije se vidjelo.
-Svaka čast. -Da.
-Nije zvučalo kao… -Mislio sam da si bolje.
Nije bilo tako loše, ali živcira me što mi se to opet događa. Ja sam kriv.
Užasno me to živcira!
Bit će mi ovako do Pekinga ili ću morati otkazati.
Ne mogu više ovako.
Ako nastavim kao u Pekingu,
mogao bih platiti previsoku cijenu.
Ne mogu otkazati.
Osjećam se pomalo usamljeno
jer samo ja znam kako se doista osjećam.
OPĆA BOLNICA U PEKINGU
Što ima, stari?
Sutra nema koncerta.
-To je sigurno. -Što su rekli?
Pogledao mi je grlo. Imam upalu krajnika.
Onda sam se testirao na COVID. Pozitivan sam.
Sranje.
Dobio sam neke ukusne kineske lijekove.
Mislim da moramo sve otkazati.
Imaš upalu krajnika i COVID, a prvi koncert je za tri tjedna.
Najveći koncert dosad.
TRI TJEDNA DO KONCERTA U ROYAL ARENI
Netko mora paziti na tebe idućih 14 dana.
Ne daj da te slomi.
Imaš pravo, ali samo sam ja voljan reći ne.
Ja moram reći ne,
a svi stalno govore koliko je to važno,
spominju novac i milijune pregleda.
Teško je to odbiti.
Netko mora početi paziti na tebe.
Nevjerojatno je da imaš COVID.
-Da. -Užas.
Ne sjećam se kad sam se toliko mučio na pozornici kao jučer.
-Dušo… -Bio sam pod velikim pritiskom.
Nema ništa gore.
Slijede Lollapalooza, Djursland Bank Arena i Royal Arena.
Pet najvažnijih koncerata u iduća tri tjedna.
Najradije bih sve drugo otkazao.
Čim se sjetim da idem kući, odmah mi je malo bolje.
Zapravo, teško mi je prihvatiti
da za tri tjedna opet odlazim na tri tjedna.
Tek ću se vratiti, a već ću se morati spremati za odlazak.
To mi je užasno teško.
-Dušo, vidi tko je stigao. -Bok, Nulle!
-Tata… -Bok, malena.
Bok, mišiću!
-Bok, dušo. -Može pusa?
Tri, dva, jedan. Da!
Dobio sam dijete početkom godine.
A nisam često bio kod kuće.
Bio sam više odsutan nego prisutan.
Propustio sam neke dragocjene trenutke.
Evo je. Dođi. Da.
Da! Bella!
Sad sam ja na redu.
Bella je prohodala!
Znaš hodati, dušo!
Ovako još nije hodala.
Dok si bio na turneji, tvojoj je ženi bilo gadno
jer se suočila s kritikama na račun svoje knjige.
Kako si to doživio? I čitava obitelj.
Jako je teško jer često me nema kod kuće.
Sama je s dvoje djece.
Mogu samo reći da je jako važno razgovarati o tome.
Sjajno je što je započela dijalog.
Ponosan sam na nju i podržavam razgovor o toj temi.
To je sjajno.
Dobro. Prijeđimo na sljedeću temu.
Za Cecilie je najvažnije da prenese poruku
i započne dijalog o društvenim mrežama.
Sjajno je što je uspjela započeti dijalog.
Ponosan sam na nju i podržavam razgovor o toj temi.
To je sjajno.
SEDAM DANA DO KONCERTA U ROYAL ARENI
Mislim da moramo razgovarati o turneji.
Da.
-Vrijeme prebrzo prolazi. -Da, zaista.
-Može li se što odgoditi? -Ne, čini se da je to nemoguće.
I imamo tri koncerta odmah nakon Royala.
Najveći koncert dosad i onda ravno kući u krevet.
Onda odmah na europsku turneju. 16 nastupa u 20 dana.
-Da. -Znam da je to neizvedivo.
Izmoždit će me.
Ako odradimo ta tri koncerta,
ostaje nam još 13, a već si izmožden…
Već ste mnogo puta bili u takvoj situaciji.
-Da. -Zašto ne izvuku pouku iz toga?
Bilo bi bolje održati manje koncerata.
-Umjesto da se forsirate. -Da.
Ne znam se usprotiviti i reći ne.
Ne znam odrediti granice. Ne znam nazvati i reći:
„Ne idemo. Sve je otkazano.
Znam da smo pripremali turneju sedam mjeseci
i prodali mnogo ulaznica, ali reci da ne dolazim.
To mi sad najviše odgovara. Ne drugima. Meni.”
Jako je teško jer znaš da ćeš mnoge razočarati.
-Bok. Drago mi je što te vidim. -Bok. Također.
Trebam predah duži od dva tjedna.
Mali slatki, zahrđali prstići.
Ovi?
Ljudi, želio bih vam nešto reći.
-Odlučio sam… -Samo trenutak.
Kad budeš spreman.
Donio sam odluku o europskoj turneji
koja počinje dva dana nakon Royal Arene. Odgodit ćemo je.
Pomaknut ćemo je za početak godine.
Tako sam odlučio iz osobnih razloga.
Treba mi predah.
Po prvi put u životu
svaka mi kost u tijelu kaže da trebam odmor.
Znam da to nije dobro, ali mora tako biti.
-To ni nama ne odgovara. -Da.
Nadam se da u ime svih nas mogu reći da te podržavamo.
Zaslužuješ se osjećati dobro, biti sretan i uživati u tome što radiš.
-Inače nema smisla. -Upravo tako.
Sjajno.
Bok, dušo.
Samo sam ti htio reći da je dobro prošlo.
Bit ćemo šest mjeseci zajedno. Još nisam toga svjestan.
Upoznaj novog Chrisa.
Vidimo se.
Da.
Da. Bok.
Razumijem zašto sam prije godinu dana na sve ono pristao.
Tip koji je prije godinu dana na sve to pristao
razumije tipa koji sada na neke stvari ne pristaje.
Ne možeš raditi bez prestanka.
Rekao bih da sam napravio puni krug.
Ovo je savršen kraj jednog poglavlja
koje je uistinu bilo sjajno.
Jebote! Idemo.
Čuje se da je u dvorani uzbuđenje sve veće. Kao i ovdje.
Uvijek u isto vrijeme.
Bok, ljubavi.
-Imaš leptiriće u trbuhu? -Da. Sad počinju.
Malo sam provirila. Jebote, koliko ljudi!
-Ludilo. -Koliko ljudi.
Bio sam u situaciji kad sam zaboravio što mi je zaista važno.
Umalo sam izgubio Cille i djecu.
Forsirao sam se do krajnjih granica.
Sad sam spreman sve promijeniti.
Pitam se jesam li jedini
Koji je to očekivao
Predugo smo bili
Na krivom putu
Zar nije smiješno Kako se stalno žalimo
No ne činimo ništa Iako znamo da problem
Riješiti nećemo
-Gledamo… -…kako oblaci mijenjaju oblike
Čekamo oluju da okusimo kišu
No ako ćemo stajati na mjestu Prekasno će biti
Želiš li promjenu Nemoj čekati
Okreći nove stranice Ti donosiš odluke
Samo jednom u životu
Uzimamo li…
…više nego što možemo dati?
Slavimo Kao da rizik ne postoji…
Gledamo kako oblaci mijenjaju oblike
Čekamo oluju da okusimo kišu
No ako ćemo stajati na mjestu Prekasno će biti
Želiš li promjenu Nemoj čekati
Okreći nove stranice Ti donosiš odluke
Samo jednom u životu
Želiš li promjenu Nemoj čekati
Okreći nove stranice Ti donosiš odluke
Samo jednom u životu
-Spreman sam za predah od… -Šest mjeseci.
Ludilo.
Baš.
Na ulici noću Kao da nikad nisi ni otišla
Ali jesi A ja dogurao sam daleko
No znaj da ožiljak je ostao
Bok.
-Ti ćeš ići po cure. -Da. Sretno na primanju.
-Hvala. Pozdravit ću ih. -Molim te.
-Volim te! -I ja tebe!
Ne znam kako je to samo sjediti i ne raditi ništa.
Gledati u prazno.
Sjedim ovdje i mislim: „Jebote.”
Maloprije je preda mnom vrištalo 16 000 ljudi.
Sad sjedim ovdje i pitam se zašto je tako tiho.
„Baš čudno. Ima li koga?
Zar mi nitko neće zapljeskati?”
Tko sam onda ja?
Ako nisam tip koji radi od jutra do sutra, već se samo izležavam, tko sam onda?
Ne želiš večerati?
Želiš ravno u krevet? Što želiš jesti nakon sladoleda?
Ponekad je divno kad te netko drugi šminka.
Dođi ovamo!
-Znaš li reći „tata”? -Tata.
-Tako. -Trebala bih saviti koljena.
Njam…
To je to! Gotovo!
-Znaš li reći „mama”? -Tata.
-Tako je, dušo! Bravo! -Znaš li reći „mama”?
Dušo, obasipala sam te ljubavlju proteklih 18 mjeseci.
Molim te, reci „mama”.
-Tata! -Bella?
-Dođi. Znaš li reći „tata”? -Tata.
-A „mama”? -Tata.
To, bravo! Sad možeš dobiti sladoled.
Ne! Oprala sam joj zube.
Lijepo je biti s tobom kad nisi odsutan duhom.
I mislima si ovdje, s nama. Ima li to smisla?
Kad sam prisutan tijelom, prisutan sam i duhom.
Možda se i varam.
Da… Posljednjih 18 mjeseci nije bilo tako.
Mislim…
Moram naći ravnotežu da budem najbolji…
Da kod kuće sve bude u redu, a da se mogu usredotočiti i na stvaranje.
Obitelj je na prvom mjestu.
Moraš se posvetiti obitelji ako se želiš osjećati dobro.
-To je racionalan pogled na to. -Ima smisla…
-Sve drugo je zavaravanje. -Naravno.
Ali tako neću napraviti najbolji album.
Za to je potreban fanatizam i potpuna posvećenost.
Želim li biti doista poseban, moram se tome potpuno posvetiti.
Ali ne možeš.
Odsad moraš biti samo jedno. Otac.
-To se nikad neće promijeniti. -Znam.
Sljedećih deset godina to im je najvažnije.
Sad žele tebe. Poslije će doći još gomila drugih stvari.
Sviđa ti se moj ton, zar ne?
Ne sviđa mi se ton, ali poruka je posve jasna.
-Moram se složiti. -Da.
No ne moraš mi tako patronizirati.
Izbjegavaš odgovornost kad kažeš da se samo tome možeš potpuno posvetiti.
A ostalo? Ne želim ti patronizirati.
Samo ti pokušavam to reći iskreno i s ljubavlju.
Imaš mnogo bolji uvid u situaciju od ikoga,
pa moraš imati razumijevanja.
Bok, dušo! Bok, ljubavi! Jesi li primijetila da Sunce zalazi?
Ne živiš punim plućima Suzdržavaš li se
Poljubac je bolji uzvrati li se
Jednostavno je tako
Tako to ide
Dovede li te put kući Ostani hladan do kraja
Kad nađeš zlato bez sjaja
Zlato bez sjaja
Prijevod titlova: Elvis Šimunic