Downloaded from YTS.MX
Da?
Official YIFY movies site: YTS.MX
- Ești la volan sau pe bicicletă? - Sunt în mașină.
Acum sunt în Østerport.
Østerport? Credeam că ești în Nyhavn.
Ce voiai? Să știi când ajung?
Nu. Puțin sprijin moral.
Le fac singură pe toate
și nu fac față crizelor când am în brațe un copil
și nu pot să am grijă de celălalt.
Înțeleg, dar…
Am nevoie de puțin sprijin când un copil are hachițe.
Ce mai faceți?
Copiii sunt acasă, cu soția mea.
- Am nevoie de puțin sprijin. - Nu cred că de asta ai sunat.
Am impresia că ai nevoie să-ți verși năduful și ți-l verși pe mine.
Iar eu nu pot face nimic.
Nu îmi vărs năduful pe tine. Voiam să te întreb când ajungi acasă.
Am nevoie de sprijin. Asta e tot.
Mă trezesc în situațiile astea și nu am pe cine să sun…
Un mic sprijin, înțelegi?
Uite aici! Ne vedem mai târziu.
- Pa! - Pa!
Pa!
E demențial, frate!
Nebunie curată! Să-mi trag una! Ireal!
Demențial! E absolut fantastic.
Royal Arena, să vă aud!
Ceva din mine e mereu pe fugă. Adică…
După prima cotitură e ceva
și mai demențial, și mai mare, și mai tare.
Bună! Sunt Christopher.
Acest sentiment imperios m-a mânat mulți ani
și știu că n-aș fi răzbit fără el, fără acel elan.
Care e visul tău? Cu muzica.
Milioane de albume. Stadioane pline.
Cerul e limita, nu?
450 de milioane de redări pe streaming. În Coreea.
Întotdeauna am spus „da” la tot.
La orice șansă de a-mi promova muzica.
Cântă și compune muzică,
iar astă-seară debutează și ca actor.
Muzicianul Christopher e protagonist într-un nou film danez
intitulat O viață frumoasă.
M-ai lăsat baltă pe scenă în fața atâtor oameni!
Mi-am zis imediat: „E o mare ocazie. Asta vreau să fac.
Sigur, trebuie să compun toată coloana sonoră.”
Simt că viața mea s-a sfârșit Viitorul mi s-a năruit
Filmul va fi lansat în toată lumea.
- 190 de țări. Mâine. - Cum te simți?
Abia aștept să văd cum va fi primit de către public.
MUZICIAN ȘI ACTOR
LOCUL 1 PE NETFLIX
COPENHAGA, 2023
Nici nu știu cum să rezum. E demențial.
Pur și simplu demențial.
În curând va trebui să ne revizuim multe planuri.
Ar trebui să luăm în calcul un turneu cu O viață frumoasă.
- Un turneu mondial? - Da.
Drace! Să-mi trag una!
E o ocazie unică în viață.
Da. Toate ușile îți sunt deschise.
E un contrast major, nu?
Aud că filmul e în Top 100 în SUA, după care…
Sărbătorim cu un biberon cu lapte.
Face furori pe toate platformele. Instagram, Spotify, Netflix.
Furori.
Uite ce mutrișoară!
Exact așa m-am simțit azi, când m-am trezit.
Ce?
Ce înseamnă asta, nu?
Cu ce ar veni? Mi-ar schimba radical viața.
CHRISTOPHER: O VIAȚĂ FRUMOASĂ ÎN REALITATE
…n-am venit să râdem
Pur și simplu plâng
Când îmi trece prin gând Clipa despre care am vorbit
Adio
Nu e ușor să-i spun Cuiva ca tine
Stai să cânt altceva ce am compus!
Fă-mi loc! Cânt hituri.
La 25 de ani timpul nu m-a învins Zbor liber pe cerul întins
Când tornada vine
Tu mi-ai spus să rezist
Ți-am dat anii mei cei mai buni, iubito
- Ce frumos! - Nu-i așa?
Înainte de plecare, ascultăm toate piesele de pe noul album!
Vreți să le ascultați?
Mă bucur că o să fim împreună în următoarele patru zile.
Da.
Nulle, de ce ți-e cel mai poftă la Bornholm?
De o înghețată Krølle-Bølle, nu?
De asta îmi e și mie poftă.
- Grozav sună! - Ia uite la tine!
Grozav!
Suntem gata.
Înainte să pornești mașina, aruncă scutecele murdare la gunoi!
- Da. - E chiar la intrare.
- În care tomberon? - La resturi menajere, iubitule.
Da, evident! Gândește, Christopher! Resturi menajere.
Am o veste fantastică.
- Grozav! - Dar invers.
- Pe bune? - Da.
- E legat de Portugalia? - Da. A apărut o emisiune TV în Coreea.
Și niște mari acțiuni de promovare.
Am rezervat biletele ieri sau alaltăieri?
Fir-ar să fie! Se pare că anul ăsta nu avem vacanță de vară.
Dar putem merge altădată.
Asta e, o să stăm aici, nu? Nu ne trebuie neapărat…
- M-a durut, Isabelle! - Da. Și pe mine.
Ce-ar fi să te ciupesc?
- Apropo… - Mergem în ianuarie.
Da, iubitule, dar mai e mult până atunci.
Trebuie să fim și noi o familie măcar puțin.
- Erau doar cinci zile. - Da. Așa e.
- Nu plecam două săptămâni. - Nu.
Dar, sigur, trebuie să te duci. E foarte important.
Ai pus asta la scutece?
Am cumpărat bilete flexibile. Se pot anula.
- Mare noroc! - Da.
Sau amânăm. Mergem în septembrie.
- Și apoi… - Am concert la Royal Arena.
- Octombrie și noiembrie, turneu? - Da.
Gata, scumpete!
- E totul în mașină? - Nu. Mai sunt două genți.
Le ducem când încuiem.
Îți place?
E rece, nu?
- Fii atentă! - Da.
Vai! Impresionant! Șaizeci.
Ce plăcut e să avem câteva zile ca asta…
- Ne putem duce acasă mai devreme. - Christopher…
Când o să sărim în lacul Opal, să jucăm minigolf și Ludo,
să facem clătite și toate lucrurile la care visam?
Lucrurile la care visai tu. Să joci Ludo, Solitaire…
Minigolf. Îmi place mult minigolful.
O să avem 20-30 de ani să pierdem vremea prin Bornholm.
Pe de ală parte, șansa de acum o am pentru că e acum.
Da, sigur, și de asta spui „da” la toate,
plecăm mai devreme din Bornholm, anulăm vacanța în Portugalia și tot așa.
Pentru că munca ta e pe primul loc, nu?
Nici nu mă dau în vânt după vacanțe.
Câteva zile e extraordinar,
apoi mă apucă neastâmpărul și vreau să lucrez, să mă dau cu jetskiul…
Uite șapte puiuți și două lebede! Ce drăguțe sunt, nu?
Șapte. Trebuie să ținem pasul, iubitule. Noi avem doar doi.
- Vrei șapte copii? - Nu, dar mi-ar plăcea mai mulți.
Doar trei sau patru. Știi?
Dacă ar fi să alegi, câți copii ai vrea?
- Doi. - Nu vorbești serios.
- Ba da. Atât. - Atunci, alții nu mai ai.
Nu.
- Ai putea face alt copil acum? - Nu!
Dar peste patru luni…
- Măiculiță! - Bună! Pupic!
- Chiar ai putea? - Nu știu, simt că…
Nu regreți, oricâți copii ai avea, iar eu…
Nu e vorba de regrete. Normal că n-o să regretăm.
De asta nu mă îndoiesc.
Dar, la câte se întâmplă acum, cu doi copii pe cap…
Mă epuizează.
Ai face al treilea copil dacă ți-aș spune că va fi tot așa?
Păi, așa va fi.
Chiar dacă tu visezi la nu știu ce carieră,
tot aș vrea să avem și noi…
„Nu știu ce carieră…”
„Oi trăi tu cu iluzia că ești muzician,
dar asta nu înseamnă că nu putem să mai facem copii. Acum!”
Și tu o să-ți dorești mai mulți.
Îmi doresc multe, dar nu și să mai am un copil acum.
Atâta lucru știu.
Ce s-ar întâmpla dacă de acum înainte ai spune
că în următorii zece ani vrei să fii tată?
Fiindcă ei sunt aici, acum. Îi ai lângă tine acum.
- Primii zece ani nu-i aduci înapoi. - Bună întrebare, chiar!
Dacă ai refuza proiecte?
Ai avea un serviciu ușor,
i-ai aduce de la grădiniță și ai fi zi de zi acasă?
- Ce ar fi? - Aș putea să reduc puțin ritmul.
Dar m-ar stresa alte lucruri, înțelegi? „Ce-ar fi fost dacă…?”
Dacă n-aș fi luat pauză? Dacă aș fi continuat?
În primul rând, fac asta din credința că…
Că vreau să profit de potențialul meu.
- Știu că… - De ce?
- Nu știu. - Asta contează în viață?
Să profiți de potențialul tău?
- Pentru mine contează. - Da.
Să știu că am potențialul să merg până la capăt.
Și nu cred că îl au mulți oameni.
Asta are potențial.
Planurile s-au dat peste cap
O să fie bine, promit
Niciodată nu e momentul potrivit
Sunt mult prea tânăr, să știi
Sunt doar un copil Nu pot să cresc alți copii
Simt că viața mea s-a sfârșit Viitorul mi s-a năruit
Ce dor o să-mi fie De vremea când eram doar noi doi
Am scris acest cântec, „O viață frumoasă”,
când am vorbit cu Cille despre ideea de a avea copii.
Simt că mă sfârșesc Când îmi părăsesc
Viața frumoasă
- Trei, doi, unu! - Nu!
Mereu am știut că vreau să fiu tată,
dar mă tot gândeam că nu era momentul potrivit.
Bună!
La vremea aia, îmi trăiam viața frumoasă.
Simțeam că mai bine de atât nu poate fi.
Milano!
Printre lucrurile de care mă temeam era
să nu pierd acea viață de îndrăgostiți.
Și treci de la viața în doi la viața în trei e o schimbare majoră.
Simt că viața mea s-a sfârșit Viitorul mi s-a năruit
Ce dor o să-mi fie De vremea când eram doar noi doi
Nu vreau să renunț niciodată La tot ce iubesc în viață
Simt că mă sfârșesc Când îmi părăsesc
Începem cu ceva ușor…
Viața frumoasă
La naiba! Rahat!
Atunci, ea a subliniat pe bună dreptate
că în viața noastră nu o să existe niciodată momentul ideal.
Părea că renunț la o viață frumoasă,
dar, în același timp, știam că, atunci când va apărea copilul,
totul se va schimba, va căpăta o nouă profunzime,
totul va căpăta un nou sens.
Viețile noastre vor căpăta un nou sens.
Bună, dovlecel!
E o nouă ființă umană care depinde total de tine
și tu trebuie să îi oferi acelui omuleț tot ce are nevoie să învețe.
E vorba de responsabilitatea care te apasă.
Acum nu îmi pot închipui viața fără acești copii.
Bună!
Acum înțeleg. Asta e viața cea mai frumoasă.
Cel mai prețios lucru din lume.
Simt că viața mea s-a sfârșit Viitorul mi s-a năruit
Ce dor o să-mi fie De vremea când eram doar noi doi
Nu vreau să renunț niciodată La tot ce iubesc în viață
Simt că mă sfârșesc
Ideea piesei era
că abia așteptam să încep un nou capitol.
Eram nerăbdător să fac ceva mai important decât muzica.
Bună!
S-a născut Bella.
Filmul ajunge în topuri și ne trimite în turneu mondial.
În mod paradoxal, mă îndepărtează tocmai de ținta mea
și mă aglomerează și mai mult,
ceea ce e, efectiv, ca dracu'.
Simt că mă sfârșesc Când îmi părăsesc
Viața frumoasă
AJUNUL PLECĂRII ÎN TURNEU
Nu! Nu asta! Asta nu!
Nulle, știi că tata se duce iar la treabă?
O să-ți fie dor de el?
- Nu. - Ce? N-o să-ți fie dor de mine?
- Nu. - De ce nu?
- Dor de tati. - O să-ți fie dor de tati puțin?
Mie o să-mi fie tare dor de tine.
De ce nu s-a întâmplat asta acum opt ani?
Ar fi fost grozav dacă s-ar fi întâmplat acum trei ani.
O parte din visul tău a fost mereu
să dai spectacole în străinătate, așa că e extraordinar.
Tu ai zis mereu… „Nu prea cred că o să se întâmple.”
Fii serios! Doar că nu văd fericirea în asta.
Înțeleg că e un sentiment imperios.
Trebuie să bați fierul cât e cald.
- Dar nu e… - Dar nu merge cu viața de familie.
Tot timpul e foarte important. Nimic nu e mai important decât asta.
Nu.
- Nu. Dar… - Tu ai înțeles. Nimic nu e mai important.
Vai, ce scumpă e!
Cu mult înainte de copii și de Cille, aveam un vis,
iar acum am ocazia să îl împlinesc.
Mereu am avut dorința de a fi în centrul atenției, pe scenă…
Vii diseară la petrecere?
Eu sper că vii
Știam fără nicio îndoială ce voiam să fac, ce trebuia să fac.
Mereu am mizat pe disciplină, muncă asiduă, constantă.
Dacă stai degeaba,
nu se alege nimic de tine.
Trebuie să creez ceva. Îi dau înainte.
Simt că mi-am dorit asta mai mult decât alții.
Cu orice preț. Orice ar fi.
De asta am scris toate piesele,
de asta am petrecut atâtea ore cântând.
Mereu mi-am dorit un turneu mondial, mereu am vrut să spun:
„Salutare, New York!”
Acum, ușa e deschisă.
Știu sigur că acum nu o să apăs pe stop.
O să calc pedala până la podea. Ori la bal, ori la spital.
Încă un pupic!
Când vor crește fetele și vor fi destul de mari să înțeleagă
că m-am hotărât să plec, o să pot să mă apăr spunând
că îmi urmam visul, înțelegeți?
Sper că vor găsi și ele o pasiune la fel de mare,
care să le facă să spună: „Trebuie să fac asta cu orice preț.”
Salut! Sunt Christopher și ne aflăm în aeroport.
Sunt extrem de entuziasmat. Ne vedem în curând!
Ca vulturii ne avântăm Zburăm, ne înfruntăm
Oameni Ascultând cum cântă Bowie
Eroi La radio
În cercuri ne învârtim
În tinerețe deja
Începuse așa
La lumea liberă visam deja
Am reușit.
Primul spectacol în SUA cu casa închisă.
Mă gândesc să ne facem toți tatuajul ăla pe spate, în LA.
Mă simt al dracu' de bine în clipa asta. Frate!
Acum îmi dau seama. Acum înțeleg.
Trei, doi, unu…
Soarele s-a înroșit, mamă
Pădurea s-a îndesit…
Turneu mondial, frate!
- Suntem pe rampa de lansare. - Treizeci de secunde!
Pădurea s-a îndesit…
Bună, scumpo! Sunt la treabă. O să cânt piese.
Pădurea s-a îndesit…
Îmi place bicicleta Unde o să mă ducă ea…
Mi s-a sculat…
Să-mi bag! Zece, nouă, opt…
Mersi! Te iubesc.
- Te iubesc. Pa! - Și eu te iubesc.
E demențial.
Atâtea țări, atâtea orașe, atât de multe culturi diferite!
E o nebunie, când te gândești. Ăsta e doar începutul.
Iubito, sunt amețit Drumul l-am rătăcit
Iubito, sunt amețit
O să ratez negreșit
New York City, frate!
CHINA
Iubito, sunt…
Am călărit valuri de multe ori în viață
și, când călărești un val,
continui prin a-l vâna pe următorul, știi?
Când îl călărești, trebuie să știi că e efemer.
Nu poate dura o veșnicie. E foarte intens când ești pe el.
Nu va dura o veșnicie, dar asta îl face special.
La surfing, călărești valul 15 secunde,
și tot merită.
Vâslești 15 minute după el, pentru că e ceva magic. De ce?
Fiindcă nu durează o veșnicie.
Asta vânez eu. Adrenalina. Valul.
E demențial. Genial.
Poftim!
În zilele bune… Știți…
Dacă mă trezesc plină de energie și am dormit bine,
sunt recunoscătoare pentru tot și totul e bine.
„Sigur că ar trebui s-o facă”
Da, e greu, dar e și ceva ce am ales amândoi, așa că…
Fetele sunt fericite, în siguranță,
și se bucură când îl văd pe tatăl lor…
Ele sunt fericite, și noi suntem. Cercul optimismului e infinit.
În alte zile, când mă simt epuizată, un copil n-a dormit bine și plânge,
nimic nu merge bine sau sparg 60 de pahare
înainte de ora 10:00, am senzația…
„De ce e plecat?
De ce a acceptat? De ce am ales viața asta?
Nu ne putem alege o viață tihnită, în care să fim împreună?
Nu-ți poți găsi un serviciu lângă casă, ca alții?
Trebuie să plătești un preț
când alegi să-ți urmezi pasiunea sau visul.
Și cei din jurul tău îl plătesc. Și el îl plătește, dar…
Da.
Bună, Bella!
Bună, scumpo! Bună, iubirea mea!
Ce scumpă e! Mor după ea.
Bună, scumpo! Bună!
Bună, scumpo!
Bună!
- Pupici! Da… - Pa!
Mă simt un pic ca Ray Charles.
Hai împreună!
Trebuie să începi înainte.
Și tu intri…
Nu! A fost grozav! Vreau să mai cânt! A fost genial!
- Încă sunt acolo. - Da?
Nu!
Dă-o dracu'! Haideți, băieți! Cântăm cu chitară acustică.
Trebuie s-o facem.
Dacă o facem, o facem complet acustic.
Și vom veni printre voi.
Sunteți gata?
Mi-a zis că e însărcinată
Și viața mea toată Am văzut-o deodată
Publicul încă striga la 20 de minute după concert.
„Mai vrem!” E demențial. La naiba, e nebunie curată!
Doamne sfinte!
Cântați!
Simt că viața mea s-a sfârșit Viitorul mi s-a năruit
Clipa de adineauri… Pentru asta fac ceea ce fac.
Vreau să plece cu gândul:
„A fost pasiune pură, sinceră, curată.”
Când oamenii fac asta, pleacă motivați și inspirați.
Atunci e muzica reală și devine magică.
La naiba, e nebunie curată! Ador să cânt!
Pur și simplu ador asta, frate!
Da!
A VENIT TATI ACASĂ
Mamă, haide! Deschide! Deschide-i ușa!
Așa facem, scumpo.
Privim cum norii-și schimbă forma
Gustăm ploaia și așteptăm furtuna
Dar dacă nu facem nimic acum Va fi prea târziu
Bine. Să începem de azi!
Azi și mâine, repetiții cu trupa.
- Am întâlnire cu Jannick. - Da, mâine.
L-am trecut din greșeală pe mâine, dar e azi.
Apoi am o prezentare de modă și apoi iau copiii.
- Modă. - E Săptămâna Modei.
Mâine ai repetiții toată ziua, iar eu am showuri și prezentări.
- Și dineu seara? - Da, seara am un dineu.
- Nu se poate! - Scumpule…
- E un dineu. - O să lipsesc șase zile.
Și tu te duci la un dineu Georg Jansen. O să lipsesc așa…
Miercuri, joi, vineri, sâmbătă, duminică, luni.
- Nu te duce la dineu chiar în ajun! - Am confirmat de mult.
- Mi se rupe. - Dar, scumpule…
Te duci la dineu. Eu lipsesc o săptămână.
Reluăm de când mă întorc. Ai un proiect de modeling în Mallorca.
Da, duminică și luni.
- De parcă nu știai deja! - Doamne!
- Vorbesc cu pereții. - Stai să înțeleg!
Lipsesc șase zile. Tu ieși cu o seară înainte.
- Când revin, pleci două zile? - Una.
Înțeleg că acum e mult mai complicat
dacă accept să călătoresc, fiindcă e nevoie de planificări,
nu ca înainte, când călătoream tot timpul.
Dar îmi place să pot accepta măcar din când în când.
Am tot refuzat de când avem doi copii.
- Am refuzat proiecte peste hotare. - E la fel…
Acum am acceptat două proiecte. Vezi când pleci în Asia!
De-aia nu vreau să-mi verific calendarul…
Adevărul e că nu poți ști sigur decât cu o zi înainte.
Știu toate astea. Nu e o surpriză.
Păi nu e o surpriză.
Dar realizezi că ești acasă doar cinci zile pe lună.
Da.
E o situație dificilă, pentru că ea e foarte înțelegătoare
și am voie să fac orice, nu se opune niciodată.
Dar, când sunt acasă, vreau să stau tot timpul cu ele.
Și, când ajung acasă, iar ea are deja nu știu câte planuri…
Nu pot să-i interzic asta. Pot doar să spun că o să lipsesc…
O să fim despărțiți opt zile.
Ar fi fost frumos să ne petrecem ultima seară împreună.
Salut, Mikkel!
- Salu! - Salut, Chris!
Cântă din suflet, nu te sfii
Pentru ai mei, pentru copii
Am sădit un grăunte și l-am udat
Pentru toate zilele În care alături mi-ai stat
Și acum știu
Că nu sunt singur
Tu l-ai hrănit Dar mai presus de orice
Cu tine cred în dragoste
Și ție ți-ar prinde bine o cafea. Ești frântă.
Te-a trezit sora ta mai mare. A fost foarte încântată că te-a trezit.
Ești gata să mergem la grădiniță? Să nu uităm pachetul!
Visul meu e să am o familie, o viață de familie, și ador asta.
În același timp,
Christopher călătorește și lipsește foarte mult.
Eu trebuie să fiu de bază acasă,
fundamentul, structura, calmul, și vreau să fiu toate astea.
Asta înseamnă că trebuie să renunț la mai multe lucruri decât aș vrea,
lucruri care mă animă și ele.
Bine, e așa:
Cum stăm în dreapta?
E o tranziție când începi să cânți.
- Mă auzi? - Voiai să discutăm despre cină.
Mi se pare cam mult. Și pentru că…
De asta și sun. Renunț bucuroasă la ea.
Aș renunța la toate pentru tine.
Dar nu e numai pentru mine. Nu e numai fiindcă vreau eu.
Ar trebui să vrei și tu să stai în ultima seară cu noi.
O să-mi petrec tot timpul cu fetele,
și vreau să mi-l petrec cu ele,
dar ce îmi doresc e să stau și eu cu tine.
Numai cu tine, în întregime.
Dar, dacă aleg să nu merg, o fac pentru tine.
SARCINILE LUI NOELLE SPĂLAT PE DINȚI - PIEPTĂNAT…
Trebuie să-mi asum responsabilitățile. Am ales să avem copii.
Cea mai importantă e fericirea lor.
Și…
Asta îmi tot repet.
Asta contează în următorii doi ani.
Pe urmă o să-mi fac timp să-mi urmez și eu cariera.
Pot să mă conving de asta. Doar că e ușor de zis, greu de făcut.
Acum. Înțelegeți?
Spuneți „pa”!
- Pa! - Pa!
- Primesc un pupic? - Pa!
Mulțumesc, scumpete!
Simt că acum încep partea a doua din viața mea dublă.
Cum rezist Dacă nimic nu mă susține?
Ce înseamnă să dau fuga acasă Dacă acasă e fără tine?
Roțile nebunește ni se învârt Și ale tale stârnesc praf în vânt
Și când mă gândesc Nu sunt pregătit să plec
Cu cât mă gândesc mai mult Nu sunt pregătit să plec
Am vândut 400 de bilete și urmează să urc pe scenă.
O să fie ridicol, dracului.
Acum o să cânt într-o sală goală!
E de tot căcatul!
În Paris am avut vreo 500 de spectatori. A fost grozav, în pana mea!
Nu e vorba că n-au vândut destule bilete.
Faza e că au ales o sală mult prea mare.
Mă omoară presiunea asta, iar peste patru ore urc pe scenă.
Voiam doar să dau…
un spectacol bun, și n-o să fiu în postura în care să pot face asta.
Sunteți acolo? Ecou…
Futu-i! Chiar n-am chef de asta.
Chestia este că avem probleme cu electricitatea.
Probleme care ne obligă să ne cerem scuze.
E un dezastru.
Și? Cântăm la megafon?
Sunt monitoare care funcționează ca megafonul și trimit sunetul spre tine.
- Aoleu… - M-am gândit și la…
E nevoie de curent,
dar ai putea sta în centru, cu niște monitoare.
- Sună foarte frumos. - Grozav plan!
- Da. Facem ceva total diferit. - Total.
O instalație fără microfoane? Pe scenă?
Cu microfoane.
- O să rupem. - Da.
Nu știu dacă o să meargă, dacă o să sune bine sau de tot căcatul.
Situația e atât de nașpa,
încât nu pot decât să urc pe scenă și să dau totul.
Salutare, São Paulo!
Nu vă pot promite un spectacol perfect, dar ceva vă promit.
O să-mi amintesc mereu seara asta, Va fi absolut specială.
Iubito, sunt singur
Sărută-mă, iubito
Și totul se va sfârși
Cu…
Bine
Să-mi bag!
Cine și-ar fi imaginat?
A fost magic!
A fost un carusel emoțional azi.
Sunt complet epuizat. Parcă aș fi alergat la maraton.
Spune-mi de ce lumea se mai învârte
De ce încep păsările să cânte
De parcă n-ar înțelege Că ai plecat
Stelele strălucesc pe cer fără rost
Spune-le să nu-și mai piardă vremea
Căci tu nu ești aici la noapte
Ai plecat mai departe fără mine
Dar să nu uiți de mine
Am doar o fotografie
E singura dovadă ea Că ne-am iubit cândva
Bună, scumpo! Bună, dovlecel!
Ești la bibliotecă, scumpo?
Te distrezi?
- Saluți? - Bună!
Mai desenăm niște curcubeie?
- Unul pentru mama. - Mulțumesc. Încă unul. Mulțumesc, scumpo!
Cille a trimis niște poze cu Nulle,
în care are codiță, arată ca o fetiță mare, și te gândești…
În pozele de acum o lună
arată ca un bebeluș.
Se întâmplă multe când lipsești, mai ales cu un copil de șase luni,
dar și cu unul de doi ani și jumătate.
Ratezi toate detaliile, iar ele sunt ceea ce contează.
Ajungi să le cunoști, le vezi crescând și creându-și o legătură cu tine.
Toate astea le ratez.
În primul ei an de viață a fost doar: „Pa!”
N-ai cum să recuperezi așa ceva. Nu te poți revanșa.
Nu e deloc cum mi-am imaginat viața ca tată.
„Să facem niște copii, dar să nu stau cu ei.”
Dar știu și…
că are nevoie și de tatăl ei.
Cille spune că se trezește noaptea și întreabă: „Unde e tata?”
„E plecat. Își urmează visul.”
ACCES GENERAL: 19:30 CONCERT: 20:00
NE VEDEM LA ETAJ PETRECERE
Ce e cel mai important acum?
Să fiu cu familia, cu fiicele mele?
Sau să dau toate concertele astea pentru că acum e șansa mea?
„Trebuie să încerc acum, să nu regret tot restul vieții.”
Nu e prea distractiv, dar e important.
Nu e vorba doar de cum mă simt acum
și ce îmi spune inima, ci de ultimii zece ani
și de toată munca depusă.
Nu poți să ajungi la rampă și apoi să zici: „Îmi fac ieșirea.”
Poate că cel mai important e…
să recunoști că e al naibii de greu cu doi copii și carieră
și să ți-o asumi.
Tu ai hotărât așa. Tu ai hotărât să pleci în lume.
Tu ai hotărât să ai doi copii.
Nu te mai plânge!
Spune-mi, știi tu
E aurul nebunilor sau nu?
Această piesă simbolizează succesul meu.
Crezi că avem ce ne trebuie pentru asta?
Da, sigur.
Spune-mi, știi tu E aurul nebunilor sau nu?
De-i prea frumos să fie adevărat Drumul l-ai încurcat
Toate lucrurile superficiale pe care le-am urmărit mulți ani
sunt oare reale sau sunt o iluzie?
Asta e întrebarea eternă. Merită?
E aur adevărat la capătul curcubeului sau voi ajunge acolo și îmi voi spune:
„De ce naiba am făcut asta? Aurul meu e acasă, nu?”
…știi tu
- Unde… Da. E în regulă. - Foarte frumos.
Ador piesa asta.
Are o intensitate…
Cred că e gata, nu?
Scumpo, nu cuțitul ăla. Hai să-l spălăm!
- Bună! - Bună, scumpo!
Îi spui tatei cine a venit azi la grădiniță?
- Iepurașul de Paște. - Iepurașul de Paște?
Serios? Îmi spui o poveste drăguță despre iepuraș, Noelle?
Aș prefera să ne spună tata care e planul. Emil îmi spunea nu vii acasă duminică.
Vii abia marți, dar n-ai spus nimic.
Sper să stai acasă câteva zile după Nashville,
ca să ai timp să te adaptezi.
Dar nu mi-ai dat vești.
Nu știu sigur ce urmează, pentru că…
Dar nu poți să cobori duminică din avion și să te trezești luni
cu ochii roșii, să te duci în Suedia.
Ce-ar fi să amâni cu două zile
ca să te adaptezi la diferența de fus orar și să-ți tragi sufletul?
Păi nu am altă soluție.
M-am săturat să nu fii acasă acum, înțelegi?
- Vreau să vii acasă, atât. - Da.
Ca să spun așa, nu sunt…
nu sunt prea fericită că o să lipsești și mai mult.
De-i prea frumos să fie adevărat Drumul l-ai încurcat
Sunt prea tânăr ca să-mi pară rău Că vânez aurul nebunilor
Înainte să uit, nu vrei să-mi arăți raiul? Fiindcă ochii mei
Nu-i văd întinderea
Spune-mi, știi tu
E aurul nebunilor sau nu?
Cumva, simt că Cecilie cea dintotdeauna,
de dinainte să am copii, cea care am fost mult timp,
se șterge treptat.
Foarte multe lucruri pe care le simt parte din identitatea mea
sunt legate de muncă.
Am scris o carte, Instagrim,
despre sănătatea mintală și rețelele sociale.
Sper să vă pot transmite ceva
ce nu știați și să fac lumină într-un subiect
pe care cred că trebuie să-l aprofundăm.
Săptămâna asta, un mare scandal a vizat-o pe cillemusen.
Publicarea cărții a stârnit un val de acuzații de ipocrizie.
Lumea s-a întrebat: „Poți reprezenta ideea asta?”
Opinia publică a fost provocată.
Oamenii nu s-au abținut de la nimic. Reacțiile au frizat măcelul.
Măi să fie! Câtă atenție a primit cartea mea, Instagrim,
care se publică mâine!
Vă mulțumesc mult pentru interes și le mulțumesc celor care m-au susținut.
Acestea fiind spuse, vă aud criticile și le pun la suflet.
Spune-mi cum te simți, ce se întâmplă și ce e nou.
Care e planul…
Toată lumea îmi spune s-o las baltă.
Să nu mă mai gândesc la asta. Să am grijă de mine.
După o vreme, când se liniștesc apele, pot continua
și pot contribui semnificativ la dezbatere.
Când nu e vorba despre mine, personal. Așa e pe rețele.
- Nu pot schimba… - Instagramul.
…natura rețelelor.
E clar că nu mi-am transmis clar mesajul.
Trebuie să-mi asum asta. Știu că o parte din problemă e la mine.
Îmi dau seama că e paradoxal.
Nu sunt nici pe departe perfectă. Sunt la fel de derutată ca toată lumea.
Știi ce ar trebui să facem?
Să conștientizăm ce înseamnă asta
și s-o reglementăm, s-o etichetăm clar,
ca să putem să începem o dezbatere și să educăm tinerele generații…
Iubito, ascultă ce spui!
Uite cum vorbești cu mine acum!
Așa voiam să vorbești în clipul ăla.
- Nu încerc… - Nu. Scumpule…
- Nu mă refer la… - Atâtea lucruri nu le pot spune…
- Nu mă refer la… - Eram distrusă și n-am putut continua.
- Spun că… - N-am putut.
Nu sunt dur cu tine, nu te critic de amorul artei.
Cred că te cunosc și știu că, atunci când te pornești
și vorbești din inimă și ești autentică, oamenii te înțeleg.
Cu cât preiei mai multe opinii în discurs,
cu cât implici mai mulți promotori și consilieri regali…
Am făcut tot ce am putut, pentru că… Am avut un nod în gât toată ziua.
Mai bine de atât n-am putut. Oricum… Ajunge.
Nu mai continui subiectul.
Hai acasă și ajută-mă să-mi fac o strategie!
Da. Poftim?
Marea greșeală a fost să merg la Deadline.
Asculți măcar ce zic?
Da, dar trebuie să ajut la căratul sculelor.
Nu se poate.
Ne băgăm în pătuț? Dă-i un pupic tatei!
- Apoi ne băgăm în pătuț. - Nu.
Merit un pupic, scumpo.
- Se întrerupe. Ce-ai zis? - Nimic. Nu contează.
- Pa, Nulle! Vise plăcute! - Se tot întrerupe.
Îmi pare rău. Sunt în New York.
Acoperirea e foarte slabă în New York.
Ești în New York?
Minunat, scumpule.
- E o nebunie. - Aștepți concertul?
Da. Am avut o întâlnire cu…
Am avut 10.000 de întâlniri legate de turneul ăsta
și de noul album, pe care tu nici nu l-ai ascultat.
Noelle? Du-te sus și ia-ți… Mamă, dă-i lui Noelle…
E de groază să discutăm așa.
Ce-ai spus?
Mereu discutăm așa.
Nu putem vorbi normal, pentru că se țipă…
Dacă îmi dai timp Jur că voi face totul mai bine
Scrie-mi un rând
Vom cânta amândoi
Tot chinul ăsta
Nu te îndepărta Știu că mă pot schimba
Îndărătnică, inima mea
Cântecul ăsta vine din inimă.
- Să știi că da! - Cum?
Trebuie să te simți puțin trist ca să compui așa ceva.
Ce? Despre ce?
Că nu ești destul de bun.
Despre cum ceri iertare. Fiindcă ai uitat să ceri voie.
Fiindcă ai fost cam egoist, știi? Cam prea preocupat de tine.
- Da. - Și ai luat decizii proaste.
În momente prea importante.
…să mă arăt cum sunt Orice ar fi
Spune-mi dacă…
Știu că mă pot schimba Îndărătnică, inima mea
E greu când nu te sincronizezi, știi?
Așa am fost noi în ultima vreme.
Din cauza scandalului, dar și așa, în general.
A încercat să mi se destăinuie,
iar eu n-am rezonat prea mult.
Eram în altă stare și n-am putut să-i înțeleg suferința
și trauma prin care a trecut.
A avut un punct de cotitură, o criză.
Pe de altă parte, eu eram pe val, în turneul mondial.
Voiam să împart toate astea cu ea, dar pe ea n-o prea interesa.
Nu poate să înțeleagă. Nu avea energia necesară.
Iar eu nu aveam energie s-o ascult.
Am încercat. Cred că a încercat și ea, dar…
Noi am fost mereu pe aceeași frecvență, pe aceeași lungime de undă.
Pentru prima dată, am vorbit în paralel
și e al dracu' de greu să comunici și să…
I-am văzut-o pe chip, când s-a uitat la mine:
„Ai dispărut complet.”
Iar eu m-am uitat la ea de câteva ori: „Ce naiba nu înțelegi?”
Toate problemele mele
Știu că le proiectez asupra ta
Adevărul e greu, iubita mea
Îmi dai ceva de pierdut
Simt cum se răcește mâna ta
Când vreau să te trag spre mine Vreau doar să-ți spun
Că numai tu te închizi, draga mea
Hai să vorbim
Dacă îmi dai timp
Jur că voi face totul mai bine Scrie-mi un rând
Vom cânta amândoi Căci tot chinul ăsta
Nu te îndepărta Știu că mă pot schimba
Îndărătnică, inima mea
Bună!
- Bună! - Bună!
Coreea e extraordinară.
Acolo au luat lucrurile avânt cu adevărat.
- Pe mâine, Chris! - Pe mâine!
Pa!
E ireal.
Parcă am aterizat pe altă planetă.
Încep să înțeleg ce se întâmplă cu adevărat.
Doamne, ce spectacole demențiale vor fi! E pur și simplu fantastic.
Sfinte Sisoe! Doamne! Uite ce mare e!
Nu…
Nu se poate!
Mi se face pielea de găină.
E demențial, frate!
- Ăla e un ecran uriaș? - E unul și în lateral.
- Măiculiță! - E uriaș.
- E nebunie curată. - Ce loc mișto!
E cel mai mare concert la care am fost cap de afiș.
Din toate timpurile.
Batem recordul peste o lună, la Royal Arena, dar…
E mult efort despre care lumea nu știe și care nu se vede.
Ore și ore în care faci pe bufonul.
Annyeonghaseyo, Coreea! Sunt Christopher.
Clipuri de promovare, reclame. „Sunt Christopher. Noul meu single…”
Îl poți asculta pe platforma ta preferată.
„Annyeonghaseyo! Christopher…”
Ador Coreea.
Toate astea îmi permit să stau pe scenă și să strig:
„Coreea, să te aud!”
Bună! Salut!
E un potențial imens aici, care presupune
să fii adaptabil și dispus să-i distrezi pe oameni.
Începe spectacolul!
Știu să-i distrez.
Stai…
Micul saltimbanc. Vrei să stau într-un picior?
Pot. Vrei să jonglez? Tocmai am învățat.
Să fac ca găina? Cât de tare?
- „Jeg Elsker”… - Jeg Elsker…
- „Elsker”. Da. - Elsker.
Singura mea preocupare sunt marile concertele pe care le dăm.
E perfect logic ca lucrurile care par fără sens
să capete brusc sens.
Te pricepi să fii rea
Noroc!
Am realizat: „Da, ăsta e motivul.”
Cântam piesa „Rea” într-o bucătărie stradală.
Clipul de promovare cu Young Ji a dus la o piesă în colaborare.
Tot dau de necaz
Repetă ultimul vers!
Tot dau de necaz
Așa! A fost tare! A fost brici!
Nimeni nu vorbește mai tare. Face: „Vai! Mă bucur să te cunosc!”
Aici nu există „doar un pic”.
„Doar un pic de fard.” Pierrot!
Ador pantofii de clovn.
„Astăzi, mare spectacol, mare!”
Am pătrățele. Uite-le! Adică…
Toate bune?
Ce frumos! Ia uite cine sună!
Bună, Nulle! Ce faci, scumpete? Ce faceți voi?
De vreo oră încercăm să mergem acasă.
Mi-e dor de tine, scumpo. Vezi ce urmează să mănânc?
- Un burger. - Da, e un burger.
- Nu e târziu ca naiba la tine? - Ba da, e miezul nopții.
Mi-a tras trei ture de urlete
și, deși știu că o face fiindcă e obosită,
s-a lovit puțin și toate astea…
Pur și simplu… Aoleu! Respiră adânc!
Abia aștept să vezi…
Să vezi ce am făcut azi.
O să înțelegi de ce simt că s-a urlat la mine 14 ore.
- Și tu ai senzația asta? - Da.
- Serios? - E tot greu, doar că altfel.
Sunt mereu în priză, trebuie să fac spectacol
și apar întruna oameni noi cu care trebuie să comunic…
Replicile sunt scrise și trebuie să-mi amintesc…
Sunt într-un apartament dublu în Seoul, beau șampanie
și mănânc burgeri cu spaghete bolognese la miezul nopții.
- Pentru că nu am… - Bei șampanie? Sigur, de ce nu?
Noroc!
Noroc, scumpule!
Eu o să beau o gură de lapte.
E foarte nașpa că nu suntem în Portugalia acum.
De asta mă bucur să aud că a meritat efortul.
- Sigur, vom vedea. - Înseamnă mult.
Ce naiba vine după asta?
Așa mă simt eu acum.
E un instantaneu al stării mele de acum.
Gonim cu un milion de kilometri la oră,
știind foarte bine că o să ne izbim de zid, nu?
La un moment dat, te izbești.
Dar eu sunt pe orbita lui Cille, nu?
Tu mă aduci înapoi pe orbită.
Dacă m-aș întoarce dintr-un turneu și n-aș avea baza pe care o am acum,
cred că viața mea ar fi plină de alcool și droguri,
femei, derută, iluzia grandorii și stimă de sine scăzută,
fiindcă, fără acea ancoră, viața ta scapă de sub control.
Nu-mi pasă că am făcut-o de oaie Vreau să te mândrești cu mine
Îmi place „că am făcut-o de oaie”.
„Îmi pare rău că am făcut-o de oaie.”
Vezi aceeași poveste care se tot repetă, nu?
Milionari și omeni celebri, de succes, nefericiți,
și muzicieni extraordinar de talentați care își pierd busola.
De asta e important să ai pe cineva cu care să spui:
„Ești martorul vieții mele, ești omul meu, mă susții orice ar fi
și, cumva, înțelegi cum mă simt,
pentru că ai fost lângă mine de la început și m-ai văzut și pe culmi, și la pământ.
S-au întâmplat multe. Parcă sunt cinci ani într-unul.
E incontrolabil.
Au apărut filmul și albumul și am plecat direct în turneu mondial
când renovam casa, Cille era cu scandalul,
și aveam doi copii de crescut, ceea ce e…
A fost mult.
A fost foarte mult, așa că nu e deloc…
Nu e deloc ciudat că ne simțim sub presiune,
de parcă am trăi vieți paralele.
Nu ne-am trăit viața împreună. N-am putut, fir-ar!
E timpul să facem lucruri împreună.
Cille poate veni aici câteva zile
să vadă cum e în Coreea, pentru că nu a văzut.
Așa că vine mâine.
E o nebunie să cânți în fața a 12.000 de oameni. Oriunde.
Trebuie să vadă asta. Neapărat.
E o mare realizare. E vorba de tot ce am sacrificat împreună.
Ea s-a sacrificat ca și mine pentru asta,
așa că e corect să ia parte
și să vadă cât merită, nu?
Sufletul cine mi-l izbăvește Dacă iubirea ta se răcește?
Înapoi cine mă aduce? Înapoi pe orbită
Viteza mă seduce Echilibrul se duce
Dar tu mă aduci înapoi Înapoi pe orbită
Ai sosit!
O mică sferă Într-a ta atmosferă
Bun-venit în Coreea!
Ca un meteor care stă să cadă Aici nu am ce căuta
Și știu că par atât de departe Să știi că sunt mereu aproape
Uită-te la cerul de deasupra ta Și în căderea mea voi lumina
M-am născut să fiu cosmic
Și mama știa deja
Acum tu îmi dai amețeli, fată În viteză maximă
Sufletul cine mi-l izbăvește Dacă iubirea ta se răcește?
Înapoi cine mă aduce? Înapoi pe orbită
Viteza mă seduce Echilibrul se duce
Dar tu mă aduci înapoi Înapoi pe orbită
Sufletul cine mi-l izbăvește Dacă iubirea ta se răcește?
Înapoi cine mă aduce? Înapoi pe orbită
Și când mă privești Mă privești cu adevărat
De asta ești tot Tot ce mi-am dorit
- Doamne! - A fost demențial.
- La naiba! Demențial! - Da.
A fost genial la final, când ai cântat așa de tare.
Am rupt astăzi. Să-mi bag…
- Da! - Da!
Tu ai desenat asta?
- Saluți? - Bună!
Mi-e greu acum.
Azi mi-a fost tare dor de fete.
Când pleacă cineva acasă, îți zici: „Și eu aș vrea să plec acasă.”
A fost o săptămână lungă. Foarte solicitantă.
Acum simt efectele. Sunt obosit.
Mă trezesc și corpul spune: „Întinde-te în pat!”
O să fie genial diseară! Avem 500 de oameni. O să fie grozav.
Avem lista cu piesele.
- Mă simt de tot rahatul. - Serios?
Da. De tot rahatul.
Când m-am trezit de dimineață, și cu gâtul așa,
mi-am zis: „O luăm de la capăt.”
O să ne descurcăm. Ca întotdeauna.
Când e vorba de sănătatea ta,
cel mai important e să te simți bine.
Ești cea mai importantă rotiță în acest angrenaj.
Dacă tu pici, nu mai marge nimic.
E numai vina mea.
Tot cedez sub presiune
și accept lucruri deși știu că n-o să iasă grozav.
Dar totul e important și aș vrea să fac totul.
Când ajungem acasă, după două zile plecăm iar
și o ținem tot așa din 3 septembrie până în 15 noiembrie.
Facem chestii promoționale.
Nu e timp de odihnă. N-avem timp să ne adaptăm.
- Sunt 13 concerte, nu? - Da.
E copleșitor să ai program până hăt, departe, nu?
- Dar n-avem încotro. - Da, cam așa e.
E nasol să anulezi, nu?
Nu e distractiv deloc.
Scoatem o piesă, să-ți menajezi vocea.
Ca dinamică, eu aș sugera „Sper ca piesa asta”…
Bine. Așa facem. Scoatem „Sper ca piesa asta”…
E cea mai tare meserie din lume, și să fii pe scenă e de mare senzație.
Când ai energie.
Cum vă simțiți?
Chiar așa e, dar… Când devine prea greu, e nasol, și…
E nasol când nu te simți în stare.
Apoi treci pe lângă blocuri și îți spui:
„Câți n-ar da orice să stea obosiți în autocarul de turneu?”
Nu știu cum ai reușit, dar…
- M-a durut ca dracu'! - Da?
- A fost nașpa rău. - Nu s-a văzut.
- Ai tras tare. Bravo! - Da. Chiar.
- Nu părea… - Te-ai prezentat mult mai bine.
N-a fost așa de rău,
dar e enervant că o pățesc iar și e numai vina mea.
Foarte enervant!
O mă simt așa până terminăm la Beijing sau decid să anulez.
Nu suport să mă simt așa.
Dacă reușesc să mai dau un spectacol ca ăsta la Beijing,
s-ar putea să mă coste prea scump pe cealaltă parte.
Nu sunt în stare să anulez.
Mă simt un pic cam singur în asta,
pentru că numai eu știu cu adevărat ce fac.
SPITALUL DE FAMILIE BEIJING
Cum e, flăcău?
Mâine nu e concert.
- Asta e sigur. - Ce a spus?
S-a uitat la gât și a spus că am amigdalită.
Apoi am făcut un test de COVID și a ieșit pozitiv.
La naiba!
Mi-a dat niște medicamente chinezești.
Cineva trebuie să pună stop. Total.
Ai amigdalită și COVID, iar primul concert e peste trei săptămâni.
Cel mai mare de până acum.
Cineva trebuie să aibă grijă de tine în următoarele 14 zile.
Nu te lăsa doborât.
Ai mare dreptate, dar sunt cam singurul silit să refuze toate astea.
Eu trebuie să spun „nu”,
când toată lumea spune ce important e
și îmi flutură sub nas bani, morcovi și milioane de vizualizări.
E greu să refuz.
Cineva trebuie să aibă grijă de tine.
Incredibil! Ai COVID.
- Da. - Nasol.
Nu m-am chinuit niciodată pe scenă cum m-am chinuit ieri.
- Scumpule… - M-am simțit atât de presat…
Nu e nimic mai rău.
Mă uit la Lollapalooza,
la Djursland Bank Arena, la Royal Arena, cele mai importante cinci concerte
din următoarele trei săptămâni.
Și simt că vreau să pun stop la tot.
Numai gândul că plec acasă mă face să mă simt mai bine.
De fapt, nu prea pot…
să fac față altei plecări de trei săptămâni.
Abia ajung acasă și mă pregătesc iar de plecare.
Mi se pare foarte greu.
- Scumpo, uite cine a sosit! - Bună, Nulle!
- Tati… - Bună, dovlecel!
Bună, șoricel!
- Bună, scumpo! - Îl pupi?
Trei, doi, unu. Da!
Am devenit tată la începutul anului.
Și n-am prea fost prezent.
Mai mult am fost plecat.
Chiar ratez niște clipe prețioase.
Acum vine. Hai încoace! Da.
Da! Bella!
Acum e rândul meu.
Bella merge!
Mergi, scumpo!
Pe bune, chiar n-a mai mers așa!
Cât ai fost în turneu, acasă au fost câteva luni grele
pentru soția ta, criticată pentru cartea ei.
Cum te-a afectat asta personal,
cum v-a afectat familia?
Faptul că am fost departe unii de alții
și că am fost plecat atât de mult e apăsător.
Ea e acasă, singură, cu copii.
Nu pot să spun decât că e o dezbatere foarte importantă.
E minunat că a început acest dialog.
Sunt foarte mândru de ea și susțin total subiectul.
Da. E grozav.
Bine. Să trecem la subiectul următor!
Cel mai important pentru Cecilie a fost să transmită acest mesaj
și înceapă o dezbatere pe rețelele sociale.
E minunat că a început acest dialog.
Sunt foarte mândru de ea și susțin total subiectul.
Da. E grozav.
CONCERTUL DE LA ROYAL ARENA 7 ZILE
Cred că trebuie să vorbim despre turneu.
Da.
- Totul e prea repede. - Da, chiar e.
- Nu se poate reprograma ceva? - Nu, se pare că…
Practic, e imposibil.
Și avem trei spectacole după Royal.
Cel mai mare concert, apoi direct acasă, la culcare.
Apoi, turneul european, 16 spectacole în 20 de zile.
- Exact. - Știu că n-o să meargă.
O să mă epuizeze.
Dacă ținem cele trei concerte și rămânem cu…
Mai rămân 13 zile și tu nu mai ai energie…
Ai mai fost în situația asta de multe ori.
- Da. - De ce nu înveți nimic din ea?
Ar fi mai bine să dai mai puține concerte.
- În loc să te forțezi așa. - Da.
Nu știu să mă impun, să spun „nu”.
Nu știu să trasez limite. Nu știu să sun și să spun:
„Nu mergem. Se anulează totul.
Știu că am pregătit turneul șapte luni
și am vândut biletele, dar spune-le că nu vin.
E cel mai bine pentru mine. Nu pentru alții, ci pentru mine.”
E foarte greu și știi că dezamăgești mulți oameni.
- Salut! Mă bucur să te văd. - Salut! Și eu.
Am nevoie de o pauză mai lungă de două săptămâni.
Degețelele astea neantrenate…
Astea?
O să spun ceva de genul: „Fiți atenți, băieți…”
- Am luat o… - Stai puțin!
Când sunteți pregătiți.
Am luat decizia ca turneul european care e programat…
la două zile după Royal Arena va fi amânat.
Va fi amânat până după Anul Nou.
E o decizie care, la nivel personal este…
E ce am nevoie. Am nevoie de o pauză.
Pentru prima dată până acum,
am simțit până în măduva oaselor că am nevoie de o pauză.
E nasol, dar așa va fi.
- E nasol pentru toți. - Ai dreptate.
Sper să pot spune, în numele tuturor, că ai tot sprijinul nostru.
Meriți să te simți bine, să fii fericit și să te bucuri de ceea ce faci.
Altfel, n-are niciun rost.
Exact.
Grozav.
Bună, scumpo!
Voiam doar să-ți spun că a mers bine.
Acum avem șase luni împreună. Nici nu-mi pot imagina.
Bun-venit la noul Chris!
Pe curând!
Da.
Da. Pa!
Înțeleg de ce am acceptat tot ce am acceptat acum un an.
Cel care a acceptat totul acum un an poate înțelege
că cel de acum refuză niște lucruri.
Nu poți s-o ții tot așa.
Simt că am încheiat un capitol.
E finalul perfect
al unui capitol care spune așa: „Îi punem capac și îi facem o fundă mare.”
Să-mi bag! Începe!
Se aude cum crește energia acolo. Se întâmplă simultan.
Mereu e simultan.
- Bună, iubirea mea! - Bună!
- Ai emoții? - Da. Acum începe pe bune.
M-am dus să mă uit. La naiba, sunt atât de mulți oameni!
- Nebunie. - Ce mulțime!
Am fost într-o situație în care am pierdut legătura cu ceea ce contează pentru mine.
Era să plătesc prețul suprem și le pierd pe Cille și pe fete.
Am mers până la limită.
Sunt gata să schimb ceva.
Mă întreb dacă doar eu
Mi-am dat seama ce va urma
Amândoi am greșit, draga mea
De mult facem așa
Nu e ciudat
Cum ne tot plângem Dar nu facem nimic
Când știm că nu vom răzbi
Să plec?
- Privim… - …cum norii-și schimbă forma
Gustăm ploaia și așteptăm furtuna
Dar dacă nu facem nimic acum Va fi prea târziu
Dacă te rogi să se schimbe ceva Fă bine și nu aștepta
Mereu dă pagina Ai de ales în viața ta
Doar o dată în viață
Luăm oare mai mult…
…decât dăm?
Ne distrăm Ca și cum nimic nu riscăm
Privim cum norii-și schimbă forma
Gustăm ploaia și așteptăm furtuna
Dar dacă nu facem nimic acum Va fi prea târziu
Dacă te rogi să se schimbe ceva Fă bine și nu aștepta
Mereu dă pagina Ai de ales în viața ta
Doar o dată în viață
Dacă te rogi să se schimbe ceva Fă bine și nu aștepta
Mereu dă pagina Ai de ales în viața ta
Doar o dată în viață
- Sunt gata să iau o pauză pentru… - Șase luni.
E demențial.
Da, chiar e demențial.
Pe stradă e noapte Parcă nici n-ai plecat
Dar ai plecat Și am ajuns atât de departe
Dar mi-ai lăsat o cicatrice fără moarte
Bună!
- Le iei fete. - Da. Distracție plăcută la recepție!
- Mersi! Transmit salutări. - Te rog.
- Te iubesc! - Și eu!
Nu prea am exercițiul ăsta al statului degeaba.
Să privesc în gol.
Stau aici și-mi zic: „Rahat!”
Adineauri aveam în față 16.000 de oameni care țipau.
Acum stau aici și mă întreb: „Ce-i cu liniștea asta?
Ce ciudat! E cineva?
„N-are nimeni chef să mă aplaude?”
Cine mai sunt eu, atunci?
Dacă nu sunt tipul muncitor, dacă o iau mai ușor, cine sunt?
Cine devin?
Nu mănânci deloc la cină?
Vrei direct la culcare? Ce vrei să mănânci după înghețată?
Uneori e foarte plăcut să te fardeze altcineva.
Treci încoace!
- Poți să spui „tată”? - Tată.
- Asta e. - Cred că ar trebui să-mi îndoi genunchii.
Pac…
Gata! S-a terminat!
- Poți să spui „mamă”? - Tată!
- Așa, scumpo! Bravo! - Poți să spui „mamă”?
Scumpo, te-am scăldat în iubire în ultimele 18 luni.
Spui „mamă”?
- Tată! - Bella?
- Vino! Poți să spui „tată”? - Tată.
- Spui „mamă”? - Tată.
Da! Așa! Poți să mănânci o înghețată.
Nu! Am spălat-o pe dinți.
A fost plăcut să te am lângă mine. N-ai fost distras sau absent.
Gândurile tale au fost aici, cu noi. Are sens ce spun?
În mod normal, când sunt prezent fizic, chiar sunt acolo.
Dar poate că așa sunt eu.
Da… În ultimele 18 luni a fost altfel.
Adică…
Trebuie să găsesc un echilibru ideal…
În care acasă e tihnă și mă pot concentra și la creativitate.
Familia e pe primul loc.
Acolo trebuie să-ți canalizezi energia dacă vrei să te simți bine.
- Asta e abordarea rațională. - Are sens…
- Orice altceva te încurcă. - Sigur.
Dar așa nu faci cel mai bun album.
Trebuie să te obsedeze, să te dăruiești total, înțelegi…
Ca să fiu cu adevărat excepțional la ceva, trebuie să-i dau toată atenția.
Nu te poți dărui total.
De acum trebuie să fii un singur lucru, și anume tată.
- Nu ai cum să nu fii tată. - Știu asta.
În următorii zece ani e cel mai important lucru pentru ele.
Te vor pe tine, iar mai târziu o să vrea tot felul de alte lucruri.
Îți place tonul vocii mele, nu?
Nu-mi place tonul, dar mesajul tău e foarte clar.
- Nu te contrazic. - Nu.
Dar nu trebuie să-mi spui pe un ton atât de condescendent.
Te eschivezi de responsabilitate, spunând: „Nu pot să nu mă dăruiesc total.”
Dar odihna? Nu vreau să fiu condescendentă.
Încerc să ți-o spun sincer și cu toată dragostea.
Tu cunoști situația mai bine decât oricine altcineva,
așa că trebuie să fii înțelegătoare.
Bună, scumpo! Bună, iubirea mea! Ai văzut că apune soarele?
Pentru că nu trăiești Dacă te înfrânezi
Un sărut e mai frumos Când îl înapoiezi
Asta e situația
Așa e-n viață
Iar dacă drumul singuratic te duce acasă Fii calm și fă-ți viața frumoasă
Când aurul nebunilor în iese în față
Aurul nebunilor în față