Downloaded from YTS.MX
Так?
Official YIFY movies site: YTS.MX
-Ти на машині чи на велосипеді? -На машині.
Я зараз в Остерпорті.
В Остерпорті? Я думала, ти в Нуавні.
Дзвониш дізнатися, коли я буду вдома?
Ні, мені потрібна емоційна підтримка. Я завжди все роблю сама
й не можу впоратися з істерикою однієї дитини,
коли в мене на руках інша.
Я розумію, але…
Мені потрібна підтримка, коли хтось повністю виходить з-під контролю.
Як справи?
Мої діти вдома з дружиною.
-Мені потрібна підтримка. -Здається, ти дзвониш не тому.
Схоже, ти просто хочеш поскаржитися й скаржишся мені.
Я нічого не можу зробити.
Ні, я не скаржуся. Я хочу спитати, коли ти будеш удома.
Мені потрібна підтримка. Ось і все.
У мене постійно виникають труднощі, і я не можу нікому подзвонити,
щоб отримати підтримку.
Погляньте на це, малі. Чекаємо тебе.
-До зустрічі. -Бувай.
Бувай.
Це неймовірно!
Просто неймовірно!
Це безумство. Повне безумство.
«Роял Арена», вітаю вас!
Я завжди відчуваю потребу поспішати. Тобто…
За рогом є щось нове,
ще безумніше, масштабніше й гучніше.
Привіт, я Крістофер.
Відчуття нагальності мотивувало мене багато років,
і я б нічого не досяг без нього, без того вогню.
Про що ти мрієш? У музичній кар'єрі?
Мільйони дисків. Аншлаг у «Медісон-сквер-ґарден».
Можливості безмежні, так?
Чотириста п'ятдесят мільйонів стримів. У Кореї.
Я завжди на все погоджувався.
На будь-який шанс розповсюдити свою музику.
Він уміє співати й писати пісні,
а сьогодні він дебютує як актор.
Музикант, якого грає Крістофер, — головний герой нового данського фільму
з назвою «Прекрасне життя».
Ти змушуєш мене виходити на сцену перед людьми.
Я одразу подумав: «Це величезна можливість.
Я цього хочу.
Звичайно, я мушу написати весь саундтрек до фільму».
Здається, моє життя скінчилося А моє майбутнє зруйновано
Твій фільм показують у всьому світі.
-Завтра у 190 країнах. -І як?
МУЗИКАНТ ДЕБЮТУЄ ЯК АКТОР
Мені дуже цікаво, як його сприймуть глядачі.
КРІСТОФЕР НІССЕН — МУЗИКАНТ І АКТОР
№1 У СВІТІ НА NETFLIX.
КОПЕНГАҐЕН, 2023 РІК
Навіть не знаю, як це описати. Це безумство.
Це просто безумство.
Гадаю, треба буде переглянути наші плани.
Можливо, влаштувати турне «Прекрасне життя».
-Світове турне? -Так.
Так, чорт забирай!
Така можливість буває раз у житті.
Так. Усі двері відчинені.
Оце так контраст.
Мені сказали, що фільм потрапив у топ-10 США, а потім…
Відсвяткуймо пляшкою молока.
Він у топі на всіх платформах. Instagram, Spotify, Netflix.
Він страшенно популярний!
Гляньте на це обличчя. Саме так я почувався, прокинувшись уранці.
Що?
Що це означає?
До чого це може привести? Це змінює все життя.
КРІСТОФЕР: ПРЕКРАСНЕ РЕАЛЬНЕ ЖИТТЯ
…не для того, щоб сміятися
Я просто плачу
Щоразу, коли думаю про Той момент, про який ми домовилися
Прощавай
Це нелегко казати Такій людині, як ти
Я зіграю ще щось з того, що написав.
Геть з дороги. Я граю хіти.
…у 25 витримав випробування часом Я все ще у вільному падінні
Торнадо попередив нас…
Ти казала, коханий, тримайся міцніше
Мої найкращі роки належать тобі
-Яка краса. -Правда ж?
Перед від'їздом ми маємо послухати всі пісні з нового альбому.
Готові послухати новий альбом?
Дуже приємно, що ми будемо разом наступні чотири дні.
Так.
Нулле, хочеш поїхати на Борнгольм?
Поїсти морозива «Кролле-Болле».
Я теж не відмовлюся.
-Чудовий звук. -Оце так.
Чудовий звук.
Ми готові.
Перш ніж завести машину, викинь брудні підгузки
у смітник на вулиці.
-Так. -Вони прямо біля входу.
-У який саме смітник? -Змішані відходи.
Так, авжеж. Подумай головою, Крістофере. Змішані відходи.
У мене чудові новини.
-Звучить чудово. -Тільки навпаки.
-Ти серйозно? -Так.
-Ідеться про Португалію? -Так. У Кореї вийшло телешоу.
З масштабною рекламною кампанією.
Ми вчора замовили квитки чи позавчора?
Чорт! Здається, цього літа ми не поїдемо у відпустку.
Можемо поїхати іншим разом.
Ми залишимося тут, так? Нам не треба…
-Як боляче, Ізабель! -Я теж так почуваюся.
Ущипнути тебе?
-До речі про це. -Поїдемо в січні.
Так, але це ще нескоро.
Ми хотіли хоч трохи побути разом як сім'я.
-Ми забронювали лише п'ять днів. -Так.
-Не два тижні. -Ні.
Але, звісно, працюй. Якщо це справді важливо.
Ти поклав це в сумку з підгузками?
Я купив квитки, які можна скасувати.
-Пощастило. -Так.
Або відкласти. Можемо поїхати у вересні.
-Тоді… -У мене концерт на «Роял Арені».
А в жовтні й листопаді в тебе турне?
Ось, люба.
-Усе в машині? -Ні. Ще дві сумки.
Ми принесемо їх і замкнемо двері.
БОРНГОЛЬМ
Ну як, добре?
Вода холодна?
-Дивися. -Так.
Овва! Вражає. Шістдесят.
Добре провести так хоч кілька днів.
-Повернемося додому на тиждень раніше. -Крістофере!
Коли ми пірнемо в озеро Опал, пограємо в мінігольф і «Лудо»,
посмажимо млинці й зробимо все інше, на що я так чекала?
Усе, на що ти чекала. Пограти в «Лудо», в «Солітера»…
У мінігольф. Люблю мінігольф.
У нас ще буде 20–30 років, щоб лежати в Борнгольмі, не роблячи нічого.
А зараз я маю нагоду, бо це все діється саме зараз.
Авжеж. Тому ти на все погоджуєшся,
ми раніше їдемо з Борнгольма, скасовуємо Португалію тощо.
Бо твоя робота зараз на першому місці, так?
Я не дуже люблю відпустки.
Чотири дні — чудово,
а потім я починаю думати: «Треба зайнятися спортом чи покататися на гідроциклі».
Там сім каченят. І два лебеді. Вони такі гарненькі.
Сім. Треба прискоритися, кохана. У нас лише двоє.
-Хочеш сімох дітей? -Ні, але я хочу більше.
Трьох чи чотирьох. Знаєш?
Якби можна було обирати, скількох дітей ти хочеш?
-Двох. -Ти не серйозно.
-Я зупинюся на цьому. -Тоді більше дітей не матимеш.
Ні.
-Можеш зробити ще одну дитину? -Ні!
Але за чотири місяці.
-Овва. -Привіт. Поцілунок.
-Може, справді? -Я просто думаю…
Ти ніколи не пошкодуєш про дітей, які в тебе є, і…
Ми й не пошкодуємо. Бо цього не буде.
Не сумніваюся.
Але зараз стільки роботи, і в нас двоє дітей…
Це виснажує.
Захочеш народити третю дитину, якщо я тобі скажу,
що далі буде так само?
Так і буде далі.
Хоча ти маєш певні мрії про кар'єру,
я б усе одно хотіла…
«Певні мрії про кар'єру».
«Хоча ти фантазуєш про те, що станеш музикантом,
я все одно хочу ще дітей. І прямо зараз!»
Ти теж хочеш більше дітей.
Я зараз хочу багато чого, але не третю дитину.
Скажу чесно.
Що сталося б, якби ти зараз сказав:
«Наступні десять років я займуся вихованням дітей?»
Бо вони зараз тут. Вони зараз біля мене.
-Перші десять років не повернуться. -Гарне запитання.
А якби ти відмовився так працювати?
Знайшов легку роботу, повертався щодня додому,
забирав їх із садка і був поруч щодня й на вихідних?
-Що було б із тобою? -Я міг би трохи пригальмувати.
Але мене турбували б інші речі. Знаєш? Відчуття «а якби?»
А якби я не натиснув паузу? А якби я продовжив?
Перш за все, одна з причин, чому я це роблю…
Я хочу розкрити свій потенціал.
-Я знаю, що… -Чому?
-Не знаю. -Це сенс життя?
Розкрити свій потенціал?
-Для мене це важливо. -Так.
Знати, що я маю потенціал, і дійти до кінця.
Мало хто на це здатен.
У цього є потенціал.
Усі плани шкереберть
Усе буде гаразд
Для цього не буває правильного часу
Я сказав: «Я надто молодий»
Я сам іще дитина Я не можу виростити ще одну
Здається, моє життя скінчилося А моє майбутнє зруйновано
І я сумуватиму за часами Коли ми були лише удвох
Я написав пісню «A Beautiful Life»,
коли ми з Сілле говорили про дітей.
Це схоже на смерть
Мого прекрасного життя
-Три, два, один! -Ні!
Я завжди знав, що хочу стати батьком,
але думав, що це невчасно.
Привіт!
Тоді в мене було справді «прекрасне життя».
Я думав: «Краще не буває».
Мілан.
Я найбільше боявся,
що ми перестанемо бути закоханою парою.
Нас було двоє, а буде троє —
це шалена зміна.
Джа-ба-да-ба-ду.
Здається, моє життя скінчилося А моє майбутнє зруйновано
І я сумуватиму за часами Коли ми були лише удвох
Я не хочу відпускати Усе, що люблю
Так схоже на смерть Це прощання
Починаємо спокійно, із золотавим птахом…
З моїм прекрасним життям
О чорт!
А вона слушно зауважила,
що це ніколи не буває вчасно.
Я думав, це прощання з прекрасним життям,
але водночас у глибині душі я знав, що коли народиться дитина,
вона все змінить, надасть усьому нової глибини
і привнесе новий сенс.
Наше життя набуло цілком нового значення.
Привіт, гарбузику. Привіт.
Це інша людина, що на 100 відсотків залежить від тебе,
і ти мусиш надати маленькій людині все, що треба, щоб навчитися жити.
Це страшенна відповідальність.
Але тепер я не уявляю життя без дітей.
Привіт.
Зараз для мене це найпрекрасніше життя.
Найцінніше, що в нас є.
Здається, моє життя скінчилося А моє майбутнє зруйновано
І я сумуватиму за часами Коли ми були лише удвох
Я не хочу відпускати Усе, що люблю
Це наче смерть
Ідея пісні була в тому,
що я з нетерпінням чекаю початку нового розділу.
Я чекав того, що стане важливішим за музику.
Привіт.
Народилася Белла. Фільм вийшов і очолив чарти,
ми їдемо у світове турне.
Парадоксально, але це відволікає мене від того,
чого я прагнув, тепер я ще більше зайнятий,
і це повна дурість.
Так схоже на смерть Це прощання
З моїм прекрасним життям
ЗА ДЕНЬ ПЕРЕД СВІТОВИМ ТУРНЕ
Ні! Тільки не це.
Нулле, ти знаєш, що тато знову їде на роботу?
Сумуватимеш за татом у турне?
-Ні. -Га? Ти за мною не сумуватимеш?
-Ні. -Чому?
-Сумую за татом. -Ти трохи сумуватимеш за татом?
Я дуже за тобою сумуватиму.
Чому це не сталося вісім років тому?
Було б чудово, якби це сталося три роки тому.
Це завжди було частиною мрії:
що ти зможеш виступати за кордоном, і це дуже круто.
Ти завжди був таким: «Я не вірю, що це станеться».
А зараз мені важко сприймати це як щастя.
Я розумію, що є відчуття нагальності.
Треба кувати залізо, поки гаряче.
-Але це не… -Це не вписується в сімейне життя.
Це дуже важливо. Немає нічого важливішого за це.
Ні.
-Ні. Але… -Ти зрозумів. Немає нічого важливішого.
Вона така мила.
Задовго до дітей і Сілле у мене була мрія,
і тепер у мене є шанс втілити її в життя.
Бажання стояти в центрі сцени — у мене воно було завжди.
Прийдеш сьогодні на вечірку?
Сподіваюся, ти прийдеш
Безсумнівно, я цього хотів, я мусив це зробити.
Завжди була дисципліна, важка робота, постійна боротьба.
Немає причин сидіти на місці,
бо нічого не досягнеш. Треба щось створити.
Я долаю труднощі.
О-о-о
Я відчуваю, що хотів цього більше, ніж будь-хто.
За будь-яку ціну. Хай там як.
Саме тому я написав ці пісні
та стільки годин займався музикою.
Я завжди хотів поїхати у світове турне, завжди хотів сказати:
«Як справи, ньюйоркці?»
Вікно можливостей відчинене.
Я просто знаю, що зараз не натисну «стоп».
Я натисну на педаль газу й досягну успіху
чи провалюся.
Останній поцілунок.
Коли дівчата підростуть і зрозуміють,
що я поїхав, я зможу захиститися, сказавши,
що втілював свою мрію в життя.
Сподіваюся, вони теж захопляться чимось так сильно,
що будуть змушені сказати:
«Я мушу це зробити хай там що».
Привіт, люди. Це Крістофер, і ми в аеропорту.
Я невимовно схвильований. До скорої зустрічі.
І як орли Полетіли, дивлячись вниз на інших
Люди Слухають, як Бові співає
«Heroes» По радіо
Знову й знову
Коли ми були молодими Коли ми були молодими
Це вже почалося
Мрії про вільний світ
НЬЮ-ЙОРК
Ми зробили це.
Перший аншлаговий концерт у Штатах.
Гадаю, нам усім треба в Лос-Анджелесі зробити татуювання на спині.
Я почуваюся чудово. Нічого собі.
Тепер до мене доходить. Тепер я розумію.
Три, два один…
Сонце світить червоним, мамо
І ліс росте так… Ох!
Світове турне, крихітко!
Ми на стартовому майданчику.
Тридцять секунд.
І ліс росте так… Ох!
Привіт, люба. Я працюю, люба. Я буду співати пісні.
І ліс росте так…
Обожнюю свій велосипед На ньому я їду так…
Мій член твердий…
Отже, десять, дев'ять, вісім…
Дякую. Люблю тебе.
-Люблю тебе. Бувай. -І я тебе.
Неймовірно.
Стільки країн, стільки міст, стільки різних культур.
Якщо подумати, це справжнє безумство. І це лише початок.
Кохана, я ніби під кайфом Я заблукав
Кохана, я ніби під кайфом
Готовий до невдачі
Нью-Йорк, крихітко!
КИТАЙ
УТРЕХТ
Кохана, я ніби…
СЕУЛ
Я їздив на хвилях на багатьох етапах мого життя,
і щойно спробуєш осідлати хвилю,
одразу женешся за наступною.
Коли ти їдеш на хвилі, ти розумієш, що вона ось-ось зникне.
Це не може тривати вічно. Бути в епіцентрі — це напружена мить.
Вона не триває вічно, але саме тому вона особлива.
Серфери їдуть на хвилі 15 секунд,
але воно того варте.
Ти гребеш туди 15 хвилин, бо це магія. Чому?
Бо триває не вічно.
Саме це я й шукаю. Викид адреналіну. Хвилю.
Неймовірна краса. Чудово.
Прошу.
У гарні дні… Знаєте…
Якщо я прокидаюся сповнена енергії, якщо можу виспатися,
я вдячна за все, усе добре.
«Звісно, він повинен». Звісно, це важко, але це шлях,
який ми обрали, тому…
Дівчата щасливі. Вони почуваються в безпеці,
і коли бачать батька, вони теж щасливі…
Вони щасливі, і ми щасливі. Коло позитиву нескінченне.
В інші дні, коли я виснажена,
а хтось із дітей погано спав і плаче,
або все йде не так, або я перекинула 60 склянок
до десятої ранку, я ніби…
Чому його зараз немає? Чому він на це погодився?
Чому ми обрали це життя?
Хіба ми не можемо обрати спокійне життя й бути разом?
Хіба ти не можеш знайти роботу по сусідству, як усі люди?
Якщо ти хочеш гнатися за своєю мрією, цей вибір має ціну.
Ті, хто поруч, платять за це. Він також платить, але…
Так.
Привіт, Белло.
Привіт, люба. Привіт, кохана.
Вона така мила. Неймовірно.
Привіт, люба. Привіт.
Привіт. Привіт, люба.
Привіт.
-Цілую. Так… -Бувай.
Гей!
Я почуваюся як Рей Чарльз.
Зробімо це разом.
Треба починати до початку.
А потім ти приєднуєшся…
Ні! Це було чудово! Я хочу грати далі! Це було неймовірно!
-Вони досі там. -Так?
Ні, ні.
Ні, до біса. Давайте, хлопці. Зіграймо на акустичній гітарі.
Ми мусимо це зробити.
БАРСЕЛОНА
Якщо ми зіграємо, то лише акустичну версію.
І спустимося до вас.
Готові?
Вона сказала: «Коханий, я вагітна»
І все моє життя Промайнуло в мене перед очима
Вони досі кричать, хоча концерт закінчився 20 хвилин тому.
«Ще! Ми хочемо ще!»
Неймовірно. Це справжнє божевілля.
Господи.
Співайте.
Здається, моє життя скінчилося А моє майбутнє зруйновано
Щойно сталося те, чого я прагну.
Я хочу, щоб слухачі подумали:
«Це були чисті, чесні, щирі почуття».
Тоді я відчуваю мотивацію, натхнення й таке інше.
Ось тоді музика стає справжньою й чарівною.
Неймовірно! Я просто люблю грати музику.
Я дуже люблю грати музику!
Так!
ТАТО ВДОМА
Мамо, ну-бо! Відчини йому двері.
Так і зробимо, люба.
Ми бачимо, як хмари змінюють форму
Дочекайся грози й скуштуй дощ
Але якщо ми стоятимемо на місці Буде запізно
Гаразд. Почнемо сьогодні.
Сьогодні й завтра репетиції гурту.
-У мене зустріч з Янніком. -Завтра.
Я випадково написала, що Яннік на завтра, але це сьогодні.
Тоді в мене показ мод, а потім я заберу дітей.
-Показ мод. -Тиждень моди.
Завтра ти знову цілий день репетируєш,
а в мене покази та презентації.
-А вечеря? -Так, вечеря буде.
-Невже? -Коханий.
-Лише одна вечеря. -Я їду на шість днів.
Ти йдеш на вечерю Georg Jensen. Я буду такий:
середа, четвер, п'ятниця, субота, неділя, понеділок.
Не йди на вечерю перед моїм від'їздом.
-Я давно погодилася. -Мені начхати.
Але, коханий?
Ти йдеш на Georg Jensen, я їду на тиждень.
А що після мого повернення? Ти виступаєш як модель на Майорці.
Так, у неділю та понеділок.
-Наче ти ще цього не знаєш. -Боже.
-Я розмовляю з цегляною стіною. -Уточнімо.
Я їду на шість днів. Напередодні тебе не буде вдома.
-А коли повернуся, тебе не буде два дні? -Один.
Я розумію, що тепер усе набагато складніше,
коли я погоджуюся на поїздку, бо треба укладати більше планів,
на відміну від минулого, коли я завжди подорожувала.
Але мені подобається час від часу казати «так».
Я відмовлялася, відколи в нас з'явилися діти.
-Я відмовлялася від роботи за кордоном. -Це те саме…
Тепер я погодилася на дві роботи. Перевір, коли їдеш в Азію.
Тому я не хочу перевіряти свій календар. Це як…
Річ у тім, що ти бачиш лише один день наперед.
Я все це знаю. Для мене це не несподіванка.
Це не несподіванка.
Це стає реальністю, коли ти розумієш, що буваєш удома п'ять днів на місяць.
Так.
Ситуація складна, бо вона ставиться до мене з розумінням,
і мені дозволено майже все. Вона ніколи не відмовляє.
Але коли я вдома, я проводжу весь час з ними.
Коли я нарешті буду вдома, а в неї купа планів…
Я не можу їй заборонити. Можу лише сказати, що мене не буде…
Ми будемо в розлуці сім—вісім днів.
Було б чудово, якби ми провели останній вечір разом.
Привіт, Міккелю.
-Привіт. -Привіт, Крісе.
Співай від серця, хай це має значення
Для моїх рідних, для моїх дочок
Я посадив насіння й полив його
На всі дні Що ти була поруч зі мною
Тепер я знаю
Я не один
Ти його ростиш Але понад усе
Ти даєш мені віру
Можна й кави випити. Ти така втомлена.
Тебе розбудила старша сестра. Вона так хотіла тебе розбудити.
Готова йти в садок, люба? Візьмімо твій ланчбокс.
Я мрію про сім'ю й сімейне життя, і я люблю його.
Водночас я вважаю,
що Крістофер багато подорожує, його часто не буває вдома,
а я маю бути наріжним каменем,
фундаментом, структурою, спокоєм, і я хочу такою бути.
Це означає, що я маю принести в жертву більше, ніж хочу,
того, що дає мені іскру.
Отже, так.
Як чути з правого боку?
Є перехід, коли ти починаєш співати.
-Чуєш мене? -Ти хотів поговорити про вечерю.
Мені здається, це занадто. І тому…
Тому я й дзвоню. Я з радістю відмовлюся.
Я б усе покинула заради тебе.
Але це не лише заради мене. Не лише тому, що я цього хочу.
Ти маєш сама хотіти провести останній вечір з нами.
Коханий, я весь час з дочками,
і я хочу бути з дочками,
але також я хочу побути з тобою.
Точніше, з усіма вами.
Але якщо я не піду, це буде заради тебе.
СПРАВИ НОЕЛЬ — ПОЧИСТИТИ ЗУБИ РОЗЧЕСАТИСЯ, ГРАТИСЯ, СПІВАТИ
Я несу цю відповідальність. Ми вирішили мати дітей.
Найважливіше — це їхнє щастя.
І…
Саме це я собі повторюю.
Наступні кілька років будуть присвячені їм.
Потім я матиму час, щоб продовжити кар'єру.
Я легко можу себе в цьому переконати. Це легше сказати, ніж зробити.
Зараз, розумієте?
Скажи: «Бувай».
-Бувай. -Бувай.
-Поцілуєш мене? -Бувай.
Дякую, золотце!
Починається друга половина мого подвійного життя.
Як ти тримаєшся Коли нема за що триматися?
І що таке хоумран Якщо це дім без тебе?
Наш світ горить А твій постійно обертається
І коли я про це думаю Я не готовий іти
Чим більше я думаю про це Я не готовий іти
САН-ПАУЛУ
Ми продали 400 квитків, і я збираюся піднятися на сцену.
Це буде смішно.
Тепер я гратиму перед порожнім залом!
Це справді відстій!
Ми грали для 400–500 людей у Парижі. І було чудово!
Річ не в тім, що ми продали недостатньо квитків.
Річ у тім, що забронювали завеликий зал.
Це такий тиск, а мені виходити на сцену за чотири години.
І мені треба
добре виступити, а я зараз неспроможний
зробити це, чорт забирай.
Ви там? Там, там…
Чорт, я зараз почуваюся жахливо.
Річ у тім, що в нас проблема з електрикою.
Проблема така велика, що ми маємо вибачитися.
-Повний безлад. -Зіграємо через гучний зв'язок?
Є бічні монітори, що працюють так само, але спрямовують звук на тебе.
-Овва. -Я також думав…
Потрібна електрика,
але можеш сидіти в центрі з моніторами.
-Звучить неймовірно. -Чудовий план.
-Ми робимо щось нове. -Цілком.
Без мікрофонів? На сцені?
З мікрофонами.
-Зіграємо рок-н-рол. -Так.
Я не знаю, чи це спрацює, чи звук буде добрий чи гівняний.
Ситуація така лажова,
що я можу лише вийти на сцену й зробити все можливе.
Як справи, Сан-Паулу?
Не можу обіцяти ідеальний концерт, але обіцяю вам одне.
Я запам'ятаю це назавжди, бо вечір буде особливий.
Кохана, я на самоті, так
Поцілуй мене, кохана
І все буде
Доб…
…ре
Оце так.
Хто б міг подумати?
Це було чарівно!
Сьогодні я ніби проїхався на американських гірках.
Я зараз повністю розбитий. Ніби пробіг марафон.
Скажи мені, чому планета досі обертається
Чому птахи так голосно співають?
РІО-ДЕ-ЖАНЕЙРО
Вони ніби не розуміють Що ти пішла
І немає причин Щоб сяяли зірки
Скажи їм, що це марна трата часу
Бо сьогодні тебе тут не буде
Ти живеш далі без мене
Але не забувай про мене
І ця фотографія
Це єдиний доказ Що ми були закохані
Привіт, кохана. Привіт, гарбузику.
БУЕНОС-АЙРЕС
Ви в бібліотеці, любі?
Вам весело?
-Скажеш «привіт»? -Привіт.
Намалюємо ще веселки?
-Одну для мами. -Дякую. Ще одну. Дякую, люба.
Сілле надіслала фотографії Нулле,
де вона з хвостиком і виглядає як велика дівчинка, і я подумав….
На фото, які я дивився лише місяць тому,
вона така крихітна.
Стільки всього відбувається, поки мене немає. Особливо з шестимісячною дочкою,
але й з тією, якій два з половиною роки, теж.
Я пропускаю стільки дрібниць, а вони мають значення.
Вони допомагають пізнати дитину й зблизитися з нею,
поки вона росте.
А я все пропущу.
Перший рік її життя майже минув.
Його не повернеш, не компенсуєш.
Я не так уявляв собі батьківство.
«Зробимо дітей, але не будемо з ними поруч».
Але я також знаю…
що їй теж потрібен тато.
Сілле каже, що вона прокидається вночі й каже: «Де тато?»
«Він втілює свою мрію».
ЧИКАҐО
КРІСТОФЕР ДВЕРІ ВІДЧИНЯЮТЬСЯ О 19:30
ЗУСТРІЧ НАГОРІ БЕЗПЛАТНА ВЕЧІРКА
Що зараз найважливіше?
Бути з сім'єю і з дочками?
Або давати всі ці концерти, бо: «Це мій шанс.
Треба зробити це зараз, або шкодуватиму решту життя».
Це не так весело, але це важливо.
Річ не лише в тому, як я почуваюся зараз,
що кажуть мої почуття, але й в останніх десяти роках
і зусиллях, яких я доклав.
Я не можу вийти на сцену й сказати: «Я беру перерву».
Мабуть, найважливіше…
визнати, що важко мати двох дітей і кар'єру,
і сказати собі: «Заспокойся, брате».
Ти сам прийняв ці рішення. Ти вирішив піти туди.
Ти вирішив, що хочеш двох дітей.
Годі скиглити.
Скажи, якщо знаєш
Чи це золото дурнів
«Золото дурнів» — це символ мого успіху.
Думаєш, ми готові до цього?
Так, авжеж.
Скажи, якщо знаєш Чи це золото дурнів
Якщо це надто добре, щоб бути правдою Ти на хибному шляху
Усі поверхові речі, яких я стільки років прагнув, —
це справжнє золото чи «золото дурнів»?
Це вічне питання. Чи воно того варте?
Чи є справжнє золото на кінці веселки,
чи я дійду до краю й подумаю:
«Навіщо я це зробив? Золото є в мене вдома».
Знаю
-Де… Так. Гаразд. -Дуже гарно.
Обожнюю цю пісню.
Вона така потужна.
Здається, все готово, так?
НАШВІЛЛ
Доню, це не той ніж. Помиємо цей ніж.
-Привіт. -Привіт, люба.
Скажіть татові, хто приходив до вас сьогодні в дитсадку?
-Великодній кролик. -Великодній кролик?
Справді? Розкажеш круту історію про Великоднього кролика, Ноель?
Краще хай тато розкаже, які в нього плани.
Еміль каже, ти не повернешся додому в неділю,
а лише у вівторок, а ти мовчиш.
Сподіваюся, ти побудеш удома кілька днів після Нашвілла,
щоб трохи відпочити.
Але я нічого про це не чула.
Не знаю, що буде далі, бо…
Коханий, ти не можеш зійти з літака в неділю, встати в понеділок
із десинхронозом і виступати у Швеції.
Може, відкладеш на два дні,
щоб ти міг адаптуватися до різниці в часі й перепочити?
Бо іншого виходу немає.
І мені набридло, що тебе немає вдома.
-Я хочу, щоб ти повернувся додому. -Так.
Скажу так. Я не…
Я не надто рада, що ти затримуєшся на довший термін.
Якщо це надто добре, щоб бути правдою Ти на хибному шляху
Я надто молодий, щоб шкодувати Я купився на золото дурнів
Поки я не забув, можеш показати мені рай? Бо мої очі не бачать
Я побачу, як далеко це тягнеться
Скажи, а ти знаєш
Що це золото дурнів?
Мені здається, що та Сесіль, якою я була
до народження дітей, людина, якою я була більшу частину свого життя,
поступово витісняється.
Дуже багато частин моєї особистості
пов'язані з моєю роботою.
Я написала книгу «Instagrim» про психічне здоров'я та соцмережі.
Сподіваюся, я зможу розповісти вам
те, чого ви не знали, й пролити світло на тему,
над якою треба ще багато працювати.
Цього тижня велика буря здійнялася на сторінці Сілле.
Вона видала книгу й отримала звинувачення у лицемірстві.
Люди запитують: «Хіба ти можеш представляти цю тематику?»
Громадську думку було спровоковано.
Ніхто не стримувався, усі бажали крові.
Овва! Стільки уваги прикуто до моєї книги «Instagrim»,
яка виходить завтра.
Дякую всім за зацікавленість і дякую за теплі коментарі.
Також я чую вашу критику та приймаю її близько до серця.
НЬЮ-ЙОРК
Скажи, як почуваєшся, що відбувається і що нового.
Який план…
Усі кажуть відмежуватися
й не думати про це.
Подбати про себе. Через деякий час, коли все заспокоїться,
я зможу продовжити й долучитися до дебатів.
Коли вони не будуть про мене особисто. Соцмережі є які є.
-Я не можу змінити… -Ти не можеш змінити Instagram.
…сутність соцмереж.
Очевидно, я не дуже чітко висловилася.
Доведеться це визнати. Я знаю, що я частина проблеми.
Я розумію, що це парадоксально.
Я далеко не ідеальна, навпаки.
Я заплуталася, як і всі інші.
Знаєш, що має зробити суспільство?
Краще пояснювати людям, що це таке,
сформулювати чіткі правила й термінологію,
щоб почати розмову й навчити молодь…
Кохана, послухай себе. Послухай себе.
Як ти зараз зі мною розмовляєш.
Ось так ти мала говорити на відео.
-Я не намагаюся… -Ні. Коханий…
-Кохана, я не про… -Мені багато що не можна казати.
-Я не про… -Я була зламана й не могла продовжувати.
-Я кажу… -Я не можу продовжувати.
Я не ставлюся до тебе суворо чи критично.
Я просто добре тебе знаю, і я знаю, що коли ти запалишся
й говоритимеш щиро, від серця, ти достукаєшся до молоді.
Чим більше власних думок ти висловиш,
чим більше піарників та радників долучиться…
Я зробила все можливе, бо я… У мене цілий день був ком у горлі.
Я не зможу виступити краще. Та нехай. Годі вже.
Я не хочу говорити про те, що сталося. Допоможи мені розробити стратегію.
Так.
-Вибач, що? -Великою помилкою був виступ у Deadline.
Ти мене взагалі слухаєш?
Так, але мені кажуть допомогти з обладнанням.
Цього не буде.
Ходімо в ліжечко? Поцілуй тата.
-І підемо спати. -Ні.
Я заслуговую на поцілунок, люба.
-Зв'язок уривається. Що то було? -Нічого. Байдуже.
-Бувай, Нулле. Солодких снів. -Тебе чути через слово.
Вибач. Я в Нью-Йорку. Відомо, що в Нью-Йорку жахливий зв'язок.
Ти в Нью-Йорку?
Це чудово, коханий.
-Неймовірно. -Чекаєш концерту?
Так. У мене була зустріч з…
У нас було 10 000 зустрічей щодо цього туру
й нового альбому, а ти ще не чула жодної пісні.
Ноель? Іди нагору й візьми… Мамо, дай Ноель…
Овва! Такі розмови — це просто жах.
Що це було?
Усі наші розмови такі.
Ми не можемо нормально поговорити, бо поруч кричать…
Дай мені час Клянуся, я виправлюся
Скажи мені слово
Ми заспіваємо разом
Увесь цей біль
Не йди Бо я знаю, що можу змінити
Моє вперте серце
Ця пісня йде від серця.
-Саме так. -Чому?
Треба відчувати смуток, щоб написати щось таке.
Га? Про що?
Про те, що я почуваюся погано.
Про те, що я прошу вибачення, бо забув спитати дозволу.
Що я був егоїстом і думав лише про себе.
-Ясно. -Приймав неправильні рішення.
У надто важливі моменти.
…покажу себе справжнього Хай там що
Скажи, чи ти…
Бо я знаю, що можу змінити Моє вперте серце
Важко не бути на одній хвилі.
Останнім часом у нас так.
Через скандал, але й загалом.
Вона намагалася поділитися зі мною,
а я не міг цього відчути.
Я думав про інше й не міг відчути біль
і травми, які вона пережила.
Вона пережила поворотний момент, кризу.
Водночас я був «на підйомі» у своєму світовому турне.
Я хотів усім цим поділитися з нею, але вона не могла долучитися.
Вона не може це зрозуміти. Їй бракує енергії.
А мені бракувало енергії вислухати її.
Я намагався. Гадаю, вона теж намагалася, але…
Ми завжди були на одній частоті й довжині хвилі.
Це вперше ми не чули одне одного,
було важко спілкуватися й так…
Я бачив це на її обличчі, коли вона дивилася й думала: «Ти віддалився».
Я кілька разів дивився на неї: «Чого ти не розумієш?»
Усі мої проблеми
Я знаю, що проєктую їх на тебе
Важко проковтнути правду
Я можу тебе втратити
Я відчуваю, що твоя рука холодна
Коли я намагаюся обійняти тебе Я хочу сказати
Що це ти закриваєшся
Поговорімо про це
Якщо даси мені час
Клянуся, я виправлюсь Скажи мені слово
Ми заспіваємо разом Бо весь цей біль
Не йди Бо я знаю, що можу змінити
Моє вперте серце
Привіт! Привіт.
-Привіт! -Привіт!
Корея надзвичайна.
У Кореї ми здобули величезну популярність.
-До завтра, Крісе. -До завтра.
Бувайте!
Неймовірно.
Я ніби на іншій планеті.
І починаю усвідомлювати, що відбувається.
Концерти будуть неймовірними. Усе це просто нереально.
Боже! Дивіться, який він великий!
Ні.
Ні!
У мене сироти по шкірі.
Це божевілля. Овва!
-Це такий величезний екран? -Збоку теж є.
-Овва! -Велетенський.
-Це божевілля. -Яке класне місце.
Це найбільший концерт, який я давав…
у житті.
Через місяць на «Роял Арені» буде ще більший, але…
У них вкладається багато роботи,
про яку люди не знають, а ми не показуємо.
Багато годин поспіль у капелюсі блазня.
Аньонхасейо з Кореї, Крістофер з вами.
Промо, реклама. «Я Крістофер. Мій новий сингл, бла-бла».
Можете послухати на улюбленій платформі.
«Аньонхасейо, це Крістофер».
Люблю Корею.
Це все дає мені нагоду вийти й сказати:
«Корея, привітай нас».
Вітаю. Привіт.
Тут є величезний потенціал, але треба
вміти адаптуватися й бути готовим розважати людей.
Шоу починається.
Я артист.
Чекай, чекай
Маленький артист. Мені постояти на одній нозі?
Я можу. Хочете, щоб я жонглював? Я щойно навчився.
Схоже на курку? Голосно?
-«Jeg elsker»… -Jeg elsker…
-«Elsker». Так. -Elsker.
Я зосереджений лише на наших величезних концертах.
У цьому є сенс, бо все, що здавалося безглуздим,
раптом набуло сенсу.
Ти вмієш бути поганим. Будьмо!
Я подумав: «Гаразд. Ось чому».
Я грав «Bad» на кухні стрітфуду.
Ви зробили промо з Йонджі, ти тепер хочеш записати з нею пісню.
Проблеми постійно знаходять мене Проблеми постійно знаходять мене
Тягни останній рядок.
Проблеми постійно знаходять мене
Круто було! Просто вогонь!
Уперше бачу людину з таким гучним голосом. Вона така: «Дуже приємно».
Тут «трохи» не буває.
«Трохи макіяжу». П'єро!
Обожнюю ці клоунські туфлі.
«Я влаштую величезне шоу».
У мене є кубики. Дивися на мої кубики. Тобто…
Усе гаразд?
Оце так. Дивися, хто дзвонить.
Привіт, Нулле. Як справи, кохана? Що у вас там?
Ми вже годину стараємося дійти додому.
Я скучив за тобою, кохана. Бачиш, що я їм?
-Бургер. -Так, бургер.
-У тебе там уже пізно? -Так, зараз північ.
Це просто божевілля. Вона вже чотири рази кричала й плакала,
і хоча я знаю, що вона просто втомилася
і, можливо, має невеликий синець і…
Це просто… Ох! Зроблю глибокий вдих.
Чекаю, коли ти…
Коли ти побачиш, що я робив сьогодні.
Тоді ти зрозумієш, чому на мене кричали 14 годин.
-Ти теж так почуваєшся? -Так.
Серйозно?
Мені важко, але по-іншому.
Я весь час на концертах, маю виступати,
навколо постійно нові люди, з якими треба познайомитися й поговорити.
Усе за сценарієм, і я мушу пам'ятати…
Я в пентхаусі в Сеулі, п'ю шампанське
та їм бургери й спагеті болоньєзе опівночі.
-Бо я не… -П'єш шампанське? Звісно, чому б ні?
Будьмо!
Будьмо, коханий.
Я вип'ю ковток молока або ще чогось.
Прикро, що ми зараз не в Португалії.
Тому я рада чути, що твоя робота того варта.
-Звісно, побачимо. -Це дуже важливо.
Що буде потім?
Це знімок того, що я відчуваю.
Це знімок того, як воно — бути мною зараз.
Ти просто мчиш уперед зі швидкістю мільйон кілометрів за годину,
знаючи, що на дорозі перешкоди.
Колись ти розіб'єшся.
Але я на орбіті навколо Сілле, так?
Ти повертаєш мене на орбіту.
Якби я повернувся з гастролей і не мав такої бази, як зараз,
мабуть, моє життя було б наповнене алкоголем і наркотиками,
і жінками, і плутаниною, і манією величі,
і низькою самооцінкою, бо якщо не мати того якоря,
то вийдеш з-під контролю.
Мені начхати на безлад, який я влаштував Я хочу, щоб ти мною пишалася
Добре звучить: «Безлад, який я влаштував».
«Вибач за безлад, який я влаштував».
Бачиш, як те саме повторюється знову й знову?
Нещасливі мільйонери й нещасливі супервідомі, суперуспішні
талановиті музиканти, які просто не витримують.
Тому важливо мати таку людину, якій можна сказати:
«Ти свідок мого життя, ти моя половинка, ти мене підтримуєш
хай там що й можеш зрозуміти, як я почуваюся,
бо ти була зі мною від початку й бачила всі злети й падіння».
Стільки всього сталося. Ми ніби прожили п'ять років за рік.
Усе вийшло з-під контролю. Коли вийшов фільм
і альбом, і ми вирушили у світове турне,
і в нашому будинку був ремонт, і Сілле пережила скандал
з двома дітьми на руках, це…
Це було напружено.
Було дуже напружено, тому…
Не дивно, що ми відчуваємо тиск,
наче ми живемо паралельними життями.
У нас іще не було життя разом. Зовсім.
Настав час побути разом.
Сілле може прилетіти на кілька днів,
подивитися Корею, бо вона тут не була.
Вона прилітає завтра.
Виступати перед 12 000 людей — це вражає. Будь-де.
Вона має це побачити.
Це велике досягнення. Символ того, чим ми разом пожертвували.
Вона пожертвувала так само багато, як і я,
тож вона має бути частиною цього
й побачити, як наша праця окупається.
Хто врятує мою душу Якщо твоя любов охолоне?
Хто мене поверне На орбіту?
Я відчуваю жагу швидкості Але втрачаю рівновагу
А ти повернеш мене На орбіту
Ось ти де!
Маленьке тіло Що залетіло в твою атмосферу
Вітаю в Кореї.
Метеор, що ось-ось з чимось зіткнеться Йому тут не місце
Знаю, здається, що я дуже далеко Просто знай, що я завжди поруч
Поглянь на небо І з'явиться смуга світла
Я народився, щоб бути космонавтом
І мама вже знає
Тепер у мене запаморочення від тебе На повній швидкості
Хто врятує мою душу Якщо твоя любов охолоне?
Хто мене поверне На орбіту?
Я відчуваю жагу швидкості Але втрачаю рівновагу
А потім ти повернеш мене На орбіту
Хто врятує мою душу Якщо твоя любов охолоне?
Хто мене поверне На орбіту?
І коли ти дивишся на мене Дивись на мене
Тому що ти — все Чого я колись хотів
-Господи. -Це було неймовірно.
-Неймовірно, чорт забирай. -Неймовірно.
У кінці ти так голосно заспівав.
Ми всіх порвали. Чорт…
-Так! -Так!
ШАНХАЙ
Це ти намалювала?
-Скажеш «привіт»? -Привіт.
Зараз мені важко.
Я сьогодні так скучив за дівчатами.
Коли хтось їде додому, я такий: «Я теж хочу додому».
Тиждень був важкий і забрав у мене багато енергії.
Тепер я це відчуваю. Я втомився.
Я прокидаюся, а тіло каже: «Лежи».
Сьогодні буде круто! Тут 500 осіб. Буде чудово.
У нас є сетлист.
Овва!
-Я почуваюся гівняно. -Справді?
Так. Дуже гівняно.
Я прокинувся вранці, мені було погано, боліло горло,
і я просто подумав: «Знову».
Усе вийде, як завжди.
Що стосується здоров'я,
найважливіше, щоб ти почувався добре.
Ти найважливіший гвинтик у цьому колесі.
Якщо зламаєшся, нічого не працюватиме.
Я звинувачую себе.
Я постійно піддаюся тиску
й погоджуюся на те, з чого не вийде нічого хорошого,
але все важливо, і я хотів би зробити все.
Ми повернемося додому й через два дні знову поїдемо,
будемо в роз'їздах з 3-го вересня до 15-го листопада.
Ми займаємося промо.
Немає часу на відпочинок. Немає часу на адаптацію.
-Це ж 13 концертів, так? -Так.
Дивитися так далеко наперед — це неймовірно, так?
-Але ми змушені. -Так.
Якщо скасувати — це облом, так?
Це невесело.
Можна прибрати ту пісню, щоб зберегти твій голос.
З погляду динаміки, я б запропонував «I Hope This Song»…
Гаразд. Зробімо це. Видалимо «Hope This Song»…
Це найкрутіша робота у світі,
і бути на сцені — найкраще відчуття.
Коли є сили.
Як настрій?
Так, але… Це відстій,
коли надто важко й просто…
Дуже погано, коли сил немає.
Потім проїжджаєш повз будинок 101, 102 і 103 й думаєш:
«Багато хто віддав би праву руку, щоб сидіти втомленим у гастрольному автобусі».
Не знаю, як ти витримав, але…
-Так боляче! -Так?
-Це був відстій. -Було непомітно.
-Дивовижні зусилля. -Так. Дійсно.
-Це не схоже на… -Бувало й краще.
Не так вже й погано, але бісить, що ситуація повторюється,
і це моя провина.
Це так бісить!
Я почуватимуся так, поки ми не закінчимо в Пекіні або я не скасую концерти.
Я цього не витримаю.
Якщо я знову виступлю в такому ж стані…
ПЕКІН
…ціна, яку я заплачу, може бути надто високою.
Я не можу скасувати концерт.
Я почуваюся самотнім,
бо тільки я знаю, як я почуваюся.
ПЕКІНСЬКА ОБ'ЄДНАНА СІМЕЙНА ЛІКАРНЯ
Як справи, друже?
Завтра не буде концерту.
-Це точно. -Що тобі сказали?
Лікар подивився мені в горло й сказав, що в мене тонзиліт.
Потім я здав тест на COVID, і результат позитивний.
Чорт.
Я отримав якісь смачні китайські ліки.
Гадаю, хтось має все скасувати. Повністю.
У тебе тонзиліт і COVID, а перший концерт за три тижні.
Твої найбільші концерти.
КОНЦЕРТ НА «РОЯЛ АРЕНІ» 3 ТИЖНІ
Хтось має подбати про тебе наступні 14 днів.
Хай це тебе не зламає.
Ти маєш рацію, але я сам маю сказати «ні» всім планам.
Це я маю сказати «ні»,
а всі повторюють, наскільки це важливо,
вимахуючи грошима, стимулами
та мільйонами переглядів переді мною.
Важко відмовити.
Хтось має почати піклуватися про тебе.
Жахливо, що в тебе COVID.
-Так. -Це відстій.
Мені ще не бувало так важко на сцені, як учора.
-Коханий. -Я був під таким тиском.
Це найгірше.
У мене «Лоллапалуза», «Дьюрсланд Банк Арена»
і «Роял Арена» — це п'ять найважливіших концертів
протягом наступних трьох тижнів, розумієш?
Я просто хочу скасувати все інше.
Від думки про те, що я поїду додому, мені трохи легше.
Насправді я не можу осягнути,
що я знову поїду на три тижні через три тижні.
Я ледве повернуся додому й знову почну готуватися до від'їзду.
Мені дуже важко.
-Люба, глянь, хто вдома. -Привіт, Нулле!
-Далеко… -Привіт, гарбузику.
Привіт, мишко!
-Привіт, люба. -Поцілуночок?
Три, два, один. Так!
Я став батьком на початку цього року. І нечасто бував удома.
Частіше мене там не було.
Я пропускаю багато дорогоцінних моментів.
Вона йде. Іди сюди. Так.
Так! Белла!
Тепер моя черга.
Белла вміє ходити!
Ти вмієш ходити, люба!
Вона справді ще так не ходила.
Овва!
Поки ти був у турне, два місяці вдома були важкими
для твоєї дружини, яку критикували за її книгу.
Яким цей процес був для тебе особисто
і для сім'ї в цілому?
Бути нарізно одне від одного,
так часто бути у від'їзді — це дуже важко.
Вона сама вдома з двома дітьми.
Я можу лише сказати, що це дуже важлива розмова.
Чудово, що вона почала цей діалог.
Я пишаюся нею й повністю підтримую цю тему.
Це чудово.
Гаразд. Переходимо до наступної теми.
Найважливіше для Сесілі було донести це повідомлення,
почати розмову, діалог у соцмережах.
Чудово, що їй вдалося розпочати діалог.
Я пишаюся нею й повністю підтримую.
Це чудово.
КОНЦЕРТ НА «РОЯЛ АРЕНІ» 7 ДНІВ
Треба поговорити про турне.
Так.
-Воно надто напружене. -Так, справді.
-Хіба нічого не можна пересунути? -Ні, схоже, що…
Практично неможливо.
І в нас три концерти одразу після «Роял».
Найбільший концерт — а потім додому спати.
Тоді прямо в європейське турне, 16 концертів за 20 днів.
-Так. -Я просто знаю, що не зможу.
Це мене виснажить.
Якщо ми закінчимо три концерти й залишиться…
Залишилося 13, а енергія вже вичерпана…
Ти був у такій ситуації вже багато разів.
-Так. -Чому не зробили висновків?
Краще давати менше концертів.
-А не тиснути так. -Так.
Мені важко комусь відмовити.
Я не вмію встановлювати межі. Мені важко подзвонити й сказати:
«Ми не їдемо. Усе скасовано.
Я знаю, що ми сім місяців готували це турне
й продали купу квитків, але скажи, що я не поїду.
Для мене це правильно. Не для когось, а для мене».
Це дуже важко, я розчаровую багатьох людей.
-Привіт, босе. Радий тебе бачити. -Привіт, друже. Взаємно.
Мені потрібна перерва довша ніж два тижні.
Маленькі незграбні пальці. Милі незграбні пальчики.
Оці?
Це щось на кшталт «слухайте, люди», бо…
-Я зробив… -Хвилинку.
Щойно будете готові.
Я вирішив, що європейське турне, заплановане
через два дні після «Роял Арени», буде відкладено. Перенесено на початок року.
Це рішення на особистому рівні…
Я цього потребую. Мені потрібна перерва.
Вперше в житті
тіло підказало, що мені потрібна перерва.
Це відстій, але так воно й буде.
-Ніхто цьому не радий. -Ти маєш рацію.
Я можу сказати від імені всіх нас, що ти можеш розраховувати на нашу підтримку.
Ти заслуговуєш бути щасливим і насолоджуватися тим, що робиш.
Інакше в цьому немає сенсу.
Саме так.
Чудово.
«КЛОСТЕР МОСТЕР»
Привіт, кохана.
Я просто хотів сказати, що все пройшло добре.
Ми будемо пів року разом. Я не можу навіть це осягнути.
Зустрічай нового Кріса.
Бувай.
Так.
Так. Бувай.
Я розумію, чому погодився на все це рік тому.
Той, хто погодився на все рік тому,
зрозуміє, що хлопець, який сидить тут зараз, від чогось відмовляється.
Не можна постійно рухатися.
Цикл завершено.
Ідеальний кінець розділу виглядає так:
«Треба зав'язати великий бант».
Ну ось! Починається!
Чути, як енергія шукає виходу. Завжди в той самий час.
Привіт, коханий.
-У тебе в животі метелики? -Так. Почнемо по-справжньому.
Я подивилася в зал. Чорт забирай, там стільки людей!
-Божевілля. -Такий натовп.
Я був у ситуації, коли не розумів,
що дійсно важливо для мене.
Я майже заплатив за це, втративши Сілле та дітей.
Я довів себе до межі.
Тепер я поводитимусь інакше.
Мені було цікаво Чи я єдиний
Хто це бачив?
Ми робимо все неправильно
Так довго
Це ж смішно
Ми скаржимося Але нічого не робимо
Коли ми знаємо, що це
Не зникне
-Ми бачимо… -…як хмари змінюють форму
Дочекайся грози й скуштуй дощ
Та якщо ми стоятимемо на місці Буде запізно
Якщо ти молишся про зміни Краще не чекай
Продовжуй гортати сторінки Ти сам робиш вибір
Лише раз у житті
Чи беремо ми
Більше, ніж можемо дати?
Святкуємо Ніби немає ризику…
Ми бачимо, як хмари змінюють форму
Дочекайся грози й скуштуй дощ
Та якщо ми стоятимемо на місці Буде запізно
Якщо ти молишся про зміни Краще не чекай
Продовжуй гортати сторінки Ти сам робиш вибір
Лише раз у житті
Якщо ти молишся про зміни Краще не чекай
Продовжуй гортати сторінки Ти сам робиш вибір
Лише раз у житті
-Я готовий зробити перерву на… -Шість місяців.
Неймовірно.
Справді неймовірно.
На вулиці вночі Ніби ти нікуди не пішла
Але ти це зробила І я це витримав
Просто знай, що ти залишила шрам
Привіт.
-Ти забереш дівчат. -Так. Повеселися на прийомі.
-Дякую. Передам від тебе привіт. -Будь ласка.
-Люблю тебе. -А я тебе!
Зазвичай я не сиджу без діла.
Дивлячись у простір.
Я просто сиджу й думаю: «Чорт».
Щойно навколо мене кричало 16 000 людей.
Тепер я сиджу тут і думаю: «Чому так тихо?
Як дивно. Агов!
Хіба ніхто не хоче мені аплодувати?»
Тоді хто я такий?
Якщо я не працюю, якщо я нікуди не поспішаю, хто я тоді?
Ким це робить мене?
Ти взагалі не хочеш вечеряти?
Хочеш відразу в ліжко? Що ти хочеш поїсти після морозива?
Буває дуже приємно, коли хтось інший робить тобі макіяж.
Іди сюди!
-Можеш сказати «тато»? -Тато.
-Ось так. -Мені треба зігнути коліна.
Ням, ням, ням…
Усе! Кінець!
-Можеш сказати «мама»? -Тато!
-Саме так, люба! Молодець! -Можеш сказати «мама»?
Доню, я душила тебе любов'ю ці 18 місяців,
тож скажи «мама».
-Тато! -Белла?
-Іди сюди. Можеш сказати «тато»? -Тато.
-Можеш сказати «мама»? -Тато.
Так! Саме так! Можеш їсти морозиво.
Ні! Я почистила їй зуби.
МАЛАГА
З тобою так добре. Ти не відволікаєшся, ти не відсутній.
Ти думками з нами. Це має сенс?
Зазвичай, коли я фізично присутній, то й подумки теж.
Або мені так здається.
Так… Останні 18 місяців були різними.
Тобто…
Треба знайти баланс, де я можу найкраще…
Коли вдома спокійно, я можу зосередитися на творчості.
Сім'я на першому місці,
треба спрямовувати енергію туди, якщо хочеш почуватися добре.
-Це раціональний погляд. -Це має сенс…
-Усе інше — це саботаж. -Звісно.
Але так найкращий альбом не напишеш.
Бо для цього потрібна одержимість, гра ва-банк.
Щоб досягти виняткових успіхів, я мушу скерувати туди всю свою увагу.
Але ти не можеш іти ва-банк.
Тепер у тебе одне завдання — бути татом.
-Ти не можеш не бути татом. -Я знаю.
Наступні десять років це найважливіше для них.
Зараз їм потрібен ти, а потім вони потребуватимуть багато чого іншого.
Тобі подобається мій тон?
Мені не подобається тон, але ти чітко висловилася.
-Я не цілком згоден. -Ні.
Але не треба мені казати таким поблажливим тоном.
Ти ухиляєшся від відповідальності, кажучи:
«Я можу зосередитися на чомусь одному».
А решта? Я не хочу бути поблажливою.
Я кажу тобі все це щиро і з любов'ю.
У тебе більше досвіду в цій ситуації, ніж у будь-кого,
тож постався з розумінням.
Привіт, маленька! Привіт, доню! Ти помітила, що сонце сідає?
Бо ти не живий Якщо стримуєшся
Поцілунок кращий Коли на нього відповідаєш
Так воно і є
Так усе влаштовано
І якщо ця самотня дорога веде додому Краще тримай голову холодною
Коли ти знайшов золото дурнів
Золото дурнів
Переклад субтитрів: Лідія Волоконецька