Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
Nézz utána!
Cimbora!
- Egy pillanat. - Pincér!
- Mindjárt jövök. - Uram, kérem!
Egy perc, és jövök!
- Üdv! Hogy van, hölgyem? - Üdv!
Egy feijoadát szeretnék kérni vegyes körettel.
Egy feijoada. Remek, ez a specialitásunk.
Narancsot viszont nem kérek hozzá.
- Nem illik a feijoadához. - De igen, és a vegyes köretben benne van.
- De kihagyjuk. - Kolbászt sem kérek.
- Feijoada kolbász nélkül? - És a sertésfület is hagyják csak ki!
Jó, de…
ez így már nem igazi feijoada.
Csak egy szomorú bableves. De semmi gond.
- Kösz. És nem akarok sokat várni. - Vidor!
Segíts már!
Háromszor lettél a hónap dolgozója, és cserben hagysz?
- Én vagyok itt az egyetlen alkalmazott. - Tényleg? És Mariana?
Ő hol van egyáltalán?
Ebédszünetet tart.
Mariana ebédel, főnök.
Ő is ezt mondta. Még nem vagyok süket. Jesszus!
Apa?
Szia, kicsikém!
Csak néztem, ahogy játszol. Ahogy lefogod a húrokat.
Meg ahogy elfordítod a buksidat…
Anyádra emlékeztetsz.
Ha játszom, kevésbé hiányzik.
- Pont olyan tehetséges vagy, mint ő. - Kösz.
De most kellesz lent. Telt ház van.
Muszáj gyakorolnom. Be kell jutnom a párizsi konzervatóriumba.
Hát, sajnos lejárt az ebédidőd.
- Amúgy ettél? - Igen.
Jól van. Akkor gyere! Első a munka, aztán jöhet a szórakozás.
A zene lesz a munkám, apa.
Tudom.
De most szükség van rád odalent. Gyere!
Jól van.
- Azt ne hagyd ott! - Tényleg.
Gyerünk!
- Ez az, kölyök! - Nézzétek!
Állati!
Csúcs!
Nézd csak! Itt van Mariana.
- Szia, Joana! - Mi újság?
Ettél, Mari?
Kiviszem a számlát a kettesnek.
- Ez az! Nagy vagy! - Gyerünk!
- Egy kis nasi. Meló közben megeheted. - Köszi.
Apa!
Mi az, kincsem?
Felipinhót miért nem fogod be?
Valami táncot gyakorol, hogy pénzt keressen azon a TokTokon
vagy TukTukon.
Te zenélni akarsz, ő meg táncolni.
Értem. Szóval ő szórakozhat.
Beszélj az anyjával! Amúgy ő sem fog sokáig lébecolni.
Neki is kell majd egy rendes állás, amiből megélhet.
CSALÁDI ELLENTÉTEK
Vinícius! Ki fog esni a csapatod.
Jó reggelt, apa! Jó reggelt, Vidor!
Még sosem láttam Marianát ilyen boldogan munkába jönni.
Tényleg boldog vagyok. De izgulok is. Át kell mennem a vizsgán.
- Mikor lesz? - Pénteken.
Ráadásul közönség előtt. Örülnék, ha eljönnél. Készülök valamivel.
- Mivel? - Az meglepi. Ha eljössz, megtudod.
De irtó fontos volna, hogy ott légy.
Ígérem, ott leszek.
Kösz, apa.
Hol van Otávio? Még mindig nem ért ide.
Bravó, Mariana!
Szép volt, Mari!
Bravó!
Szívem, igyekeztem, de tele volt a bár…
Nem kell bocsánatot kérned, csak menj el!
Dehát összejött, amire vágytál, nem igaz?
És? Nem úgy tűnt, hogy annyira szurkolnál nekem.
Mindig is szurkoltam neked.
Akkor eljöttél volna.
Én próbáltam, de…
Jól van, apa.
Rendben. Tudom, hogy megpróbáltad.
Az a fő, hogy bejutottam, igaz?
Szóval ideje keresned valakit helyettem, mert én elmegyek Párizsba.
Csak így?
Párizsba mész, és itt hagysz mindent, amit felépítettünk?
- Ilyen könnyen? - Követnem kell az álmaimat.
Azért lehettek álmaid, mert volt hol laknod,
volt mit enned, tanulhattál, és ezt a bárnak köszönheted.
A bárnak, amit majd megörökölsz.
Amiből franchise is lehetett volna,
de te úgy döntöttél, hogy inkább eldobod.
- Nem. - De igen.
Nem dobtam el. Ez a bár a te álmod. Én a saját álmomnak akarok élni.
Ami a zene, és felvettek a világ egyik legjobb zeneiskolájába.
Most légyszi, hagyj! Elkezdek pakolni. Két hét múlva elmegyek.
Két hét múlva Párizsba költözöl?
Igen.
Jól van, Mariana.
Menj! Kövesd csak az álmaidat!
Legyen!
De hadd mondjak valamit!
Ha nem jön össze,
engem ne keress!
Jól van, apa.
OTÁVIO BÁRJA
- Szia! - Szia, Felipe!
- Mulass jól! - Meglesz.
- Érezd jól magad! - Szia, Joana!
Kislányom!
Majd hívlak.
Szeretlek, apa.
Drágám!
HÁROM ÉVVEL KÉSŐBB
Joana!
Mari!
- Mi van vele? - Hazajön.
- Hazajön! - Hazajön!
Ez csodás!
- Most rendbe hozhattok mindent. - Talán most végleg itt marad.
- Szerinted erre vágyik? - Biztos hiányzunk neki.
- És hiányzik neki a feijoadám. - Na persze.
Az ő álmait kell szem előtt tartanod. Nem a sajátjaidat.
- Jó, mostantól… - Oké.
…tényleg támogatni fogom mindenben.
- Helyes. - Mindent megteszek, hogy maradjon.
Mindent.
Köszönöm, drágám.
Kicsikém!
- Gyönyörű vagy. - Kösz, apa.
- Mari! - Joana!
- Úgy hiányoztál! Gyönyörű vagy. - Te is. Kösz.
Gyere ide! Hogy vagy?
Nézd meg a bárt! Mutasd meg neki a bárt!
Jól néz ki. Új neve lett?
- A családnevünk. - Feldíszítettük.
ISTEN HOZOTT, MARI
Mi a helyzet, emberek?
Nézd, milyen szép a bárod, Mari!
Gyönyörű, ugye? Felújítottam.
- Nem az én bárom. A tiéd. - A mi bárunk. Nézd! Már színpad is van.
Ha dolgozol, és zenélni támad kedved, csak fogod a hegedűd, és…
Igazából híreim vannak.
Alig várom, hogy elmondd!
Bármiről is van szó, apád mindenben támogat.
Mindenben.
Párizsban…
beleszerettem valakibe.
És férjhez megyek.
Miguelnek hívják.
Mi a Miguel franciául? „Migut”?
Nem francia, apa.
Argentin.
Ez borzasztó!
Gratulálok!
- Ez pech. - Zenét!
Jól értettem? Egy Miguel nevű, argentin fiúhoz akarsz hozzámenni?
- Igen. - És Argentínában fogtok élni?
Nem, viszont lesz egy jó kis családi összejövetel.
Miguel szüleinek van egy hotelje Bariloche-ban.
Atyaég!
Meghívtak, hogy a két család összeismerkedhessen.
Argentína egyik legszebb városába megyünk. Jókat ehetsz, és havat is láthatsz.
- Hó a hűtőben is van. - Apa! Ez tényleg fontos nekem.
Főnök!
Ne aggódj a bár miatt! Majd én tartom a frontot, mindenki ismer.
Miért játszanak tangót? Ki kért tőlük ilyet?
- Kezdek… - Ünnepeljünk! Együnk feijoadát!
Ezer éve nem ettem feijoadát.
- Van tányér? - Nézd!
- Nagyon ideges lettem. - Hozok tányérokat.
Vidor, van még tányér?
- Hozok. - Apa, ez most komoly?
Jól vagyok. Csak azt hittem, koszos az asztal.
Szedd össze magad!
Kizárt, hogy Argentínába menjek. Búzios is tele van argentinokkal.
- Pontbeváltással vettük a jegyeket. - Igen, apa. Hallgass Joanára!
Olcsóbban eljutsz Bariloche-ba, mint Búziosba.
Nem megyek sehová.
Nem utazom el, és kész.
Még mindig nem tudom, hogy vettetek rá, hogy felüljek erre a gépre.
Ezt nehogy megegyétek!
Ez sonka vagy celofán? Atyaég!
- Apa! - Azt mondtad, jó az argentin kaja.
Remek kezdés, mondhatom.
Szerinted látok majd pingvint? Csinálnék valami menő videót.
- Nagyot menne, az tuti. - Igen, fiam.
A magasság lehet a baj.
Hadd mondjak valamit, drágám!
Még mindig
nem hiszem el, hogy férjhez mész.
Tényleg.
De ahogy mondtam, minden döntésedben támogatlak.
Kösz, apa.
Bármit megteszek, amit csak szeretnél.
Csak légy az apukám! Más nem kell.
Ennyi.
Apád igazán megtanulhatna bepakolni. Kabátot sem hozott.
Nézd meg! Nézd a karját!
Nem fázom. Niterói vagyok, az egy szeles város.
Drágám, most komolyan…
Ez a sarkvidéki idő is azt bizonyítja,
hogy igenis van klímaválság.
Ez csak az El Niño miatt van. Vagy a La Niña miatt, nem tudom.
Drágám, mindegy, hogy hívják. Konkrétan lefagyott a fenekem.
Na jó, elég a makacskodásból! Tudod, hogy vigyázok rád.
Miguel!
Szerelmem!
Végre itt vagy!
- Hogy vagy? - Jól utaztál?
Igen.
- Ők a szüleim. Héctor és Norma. - Üdv!
- Örvendek. - Én is.
- Szia! Hogy vagy? - Örvendek.
- Norma. - Mariana.
Az apósod argentin. De senki sem tökéletes.
Örvendek. Hadd mutassam be a családomat!
- Ő Joana, a mostohaanyám. - Örvendek.
Ő Felipinho, a mostohaöcsém.
És…
ő ott…
- Már jön is. Ő az apám. - Üdv!
- Otávio. - Hola!
Otávio, örvendek.
Mucho gusto, örvendez, hogy találkozunk végre.
Nem tudtam, hogy a férjem ilyen folyékonyan beszél spanyolul.
Mi beszéljük nyelvedet!
Úgyhogy nyugodalom!
Tudjátok, errefelé folyamatosan brazilokba botlani ember.
Ahogy ő beszéli a nyelvünket, úgy én is a spanyolt.
Annyi brazil jár Bariloche-ba,
hogy ránk ragadt a nyelvük.
Én is elég jól ismerem az argentinokat, ugyanis szörfözöm.
Florianópolisba járok, ott meg annyi argentin van a vízben,
hogy úgy kell rajtuk átevickélni a deszkával.
Annyian vannak, hogy csak ordítozunk, hogy: „Hé!”
Mintha fekvőrendőrökön huppannánk át.
Én imád humorod, Okádnijó.
- Mi? - Nem, Héctor.
- Ő Otávio. - Otávio.
- T-vel. Emlékszel? - Otávio.
- Igen.
- Nem értem, direkt ilyen tapló? - Csak más a kiejtés a spanyoloknál.
Nem a kiejtéssel volt baj, máshogy hívott.
- Okádnijónak. - Bocsánat, Okádnijó.
Otávio!
- Már megint. - Otávio.
Akkor lóduljunk!
Lóduljunk?
- Ide hallgass… - Legalább most már nem fázol.
Már most nem bírom a fickót.
Figyelem!
Itt balra lenni városközpont.
Sok épület összességéből állik, ami mindenki láthat, körülölel ezt a tér.
Mint Petrópolis.
És nagyon tetszetős lenni kilátás. A Nahuel Huapi tóra.
Kicsit olyan, mint Piraí, nem?
Miguel mondta, hogy szép, de nem gondoltam, hogy ennyire.
Tudod, miért különleges a hó, Mariana?
Miért?
Mert lenni emberre tökéletes metafora.
Ahogy az embereknél is,
nem lenni két hópehely, amik egyforma.
Ez költő, vagy mi? Ez valami vers?
- Metafora? - Ez szép, tetszik.
MARTIN HOTEL ÉS ÉTTEREM
A legrosszabb helyen ültünk.
Íme Martín család lenyűgöző szállodája!
Gyönyörű ez a hely.
Hadd mutassam be Pablitót!
Pablinho.
Ő lenni nálunk concierge.
Pablito! Az én csomagomat nem vitte el.
Egy pillanat.
Az egyik keze még szabad.
Na, mit szólsz a hotelemhez?
Ezt a szállodát még a nagyapám építette.
Csodás történet!
De mi lenne, ha bent folytatnánk? Hideg van.
Később megbeszéljük.
Máris megyek.
Otávio!
- Drágám! - Igen?
Bekapcsolom a fűtést, most, hogy már elismered, hogy hideg van.
Kösz.
Azt hittem, az argentinoknak elég volt Búzios meg Santa Catarina.
De nem. A lányom is kell nekik.
Hihetetlen, hogy összejött a két család.
Kicsim!
Szerintem várjunk még az ünnepléssel.
- Apám irtó nehéz eset. - Ne mondj ilyet!
Én bírom apádat.
Én meg a tiédet. Bármiről lehet vele beszélgetni.
Nem úgy, mint az én apámmal.
Apám bármiről szívesen társalog, ha mondhatja a magáét.
Kiállhatatlan!
Ez egy hoteltulajdonosba oltott történelemtanár.
Legalább tanulunk ezt-azt.
Te viszont idegesítő vagy.
- Hé! - Mi az?
Már te is velük vagy?
Egyedül maradtam, Uram.
Mondd, mit tettem előző életemben, hogy így büntetsz?
Biztos hosszú a lista, de most Mariért vagy itt.
- Úgyhogy támogasd! Tedd boldoggá! - Jó, igazad van.
Viszont szerintem rossz a fűtés.
Most meg izzadok. Megsülök.
Patakokban folyik a hátamon a verejték. Be a hátsómba.
- Otávio! - Hidd el, elromlott!
Szerintem te rontottad el.
Hideg volt, bekapcsoltam. Ha nem jó, intézkedj!
Hola, hogy van?
Itt aki habla, az Otávio.
Van egy poco gond a szobánkkal.
Rossz a fűtés.
Egy pillanat.
Na?
Azt mondta, „egy pillanat”, és letette.
- Hát ez csodás! - Hadd tud meg többet menyemről!
Mariana, mesél kicsit magadról nekünk!
Engem az érdekel, hogy találkoztatok Miguellel.
Engem is.
Tinderen, mi?
- Nem Tinderen. - Nem.
A konziban ismerkedtünk meg. Együtt zenéltünk.
Nekem szerelem volt első látásra.
És mikor meghallottam, ahogy játszik, végem lett.
Na jó. Térjünk a lényegre!
Hol fogtok élni?
Ezt én is meg akar tudakolni.
Hol éltek majd?
- Európában. - Európában.
- Ott nagyon hideg van. - Itt is elég hideg van.
Mondtam valaha, hogy a hideg jó? „Megfagyok, szuper!” Soha.
- Apa! - Brazíliában mindig nyár van. A legjobb.
Ne haragudj, Otávio,
de argentin klíma lenni sokkal kellemesebb.
És itt van a Malbec, Messi, a Bombonera, a legjobb steak,
a dulce de leche, és Miguel vezetheti a hotelt.
Logikus, nem?
Hadd mondjak valamit!
A bevezető jó volt.
Argentínában lényegesen enyhébb az idő.
De nálunk is van dulce de leche. Minas Geraisban.
Malbecet meg vehetünk bárhol.
És van strand, karnevál, jó foci, na meg miénk Pelé. Brazília jobb hely.
És Mariana örökli majd a gasztrobirodalmat, amit rá hagyok.
Nem Dél-Amerikában fogunk élni.
Európában maradunk, mert ott több a lehetőség.
Függetlenül attól, hogy hol fogtok lakni,
mindkét család megérdemli,
hogy a szerelmeteket ünnepelje.
Imádom a nászasszonyomat. Egy húron pendülünk.
Bizony. Megérdemeljük az ünneplést.
Otávio,
igazuk van.
- Csinálunk egy ünnepi díszvacsorát. - Még egyet? Ezek mennyit esznek?
- Egy különleges helyen. - Hola! Oi!
Hadd mutatni be nektek Carol!
- Üdv! - Jó estét!
Ő aki felel mi lenyűgöző, csodás borlapunkért.
Köszönöm, Héctor.
Isten hozta önöket a hotelben.
Remélem, elégedettek a fantasztikus borkínálatunkkal.
- Te vagy fantasztikus. - Köszi.
Nem vagytok egy súlycsoportban, kölyök. Ez a lány egy másik dimenzió.
Valahogy neked is sikerült meghódítani anyát.
Én már gyerekkora óta ismer Carol.
Bizony.
Ő meg Miguel egy időben együtt járni.
Igen. Miguel!
Hogy vagy?
- Szia! - Szia!
Ő Mariana. Mariana, ő Carol.
Már alig vártam, hogy találkozzunk!
Főleg, mióta tudom, hogy… zenés vagy, és brazil.
Igen, mindkettő igaz.
Brazil vagyok, és zenész.
- Ne haragudjatok, de… - Ez kínos.
Mintha valaki fingott volna a templomban.
…pár barátomnak megígértem, hogy bemutatom Marianát.
Csak nem bulizni mentek?
- De igen. - De.
- Akkor nyomás! - Oké.
Nem mondtad, hogy az exed a szüleid éttermében dolgozik.
Meg hogy ennyire dögös.
Te vagy dögös, Mari.
És különben is, ő már a múlt.
Nagyon remélem.
Az életem már kettőnkről szól.
- Táncolunk? - Naná!
Na mizu?
Uram! Idejönne, kérem?
Hozna egy kis sovány tejet?
- Egy pillanat. - Rendben.
Elment. És nem fog tejet hozni.
Na jó, lecsüccsenek.
Nekem a tej az, ami segít reggelente. Mint egy probiotikum, zseniális.
- Mi lesz a mai program? - De izgatott valaki!
Igen. Egy utazáson ez a normális. Nem az, ha panaszkodsz.
Ma a Cerro Catedralra megyünk.
Értem.
Nem azért jöttem el Argentínáig, hogy templomokat nézegessek.
Nem, Otávio. A Cerro Catedral egy síparadicsom.
Tudtok síelni?
- Nem. - Szörfözöm.
A szörfösöknek minden sport megy, amihez deszka kell.
Ez nem igaz.
- Dehogynem. - Na persze.
Otávio, be kell szaladnom a belvárosba elintézni valamit. Elkísérsz?
Ha gondolod, vehetünk neked pár rendes ruhát.
Miért? Ezzel mi a baj?
Semmi, Joanának szuper az ízlése.
Tudom, csak viccelek.
Kösz, de csak most érkeztünk. Nincs kedvem vásárolni.
- Akkor én folytat hotel történetét. - Meggondoltam magam, kell a meleg ruha.
- Vásároljunk! - Oké.
Nézd, Miguel!
Tudod, egy brazil nagyon nehezen bízik meg egy argentinban.
- Főleg egy brazil apa. - Tudom, de bennem megbízhatsz, Otávio.
- Ő az apósom. Brazíliából. - Üdv!
- Az apósod? - Igen.
Nagyon groso!
Te vagy a groso! Ez most a ruhaméretemre tett megjegyzést?
- Nem. - Nem?
A groso spanyolul azt jelenti, király.
- Szóval a király az groso? - Igen.
Caipirinha!
- Bocsi, srácok! Az a saco a tiéd? - Mi? Látszik a zsákom?
- Mi baja van ennek? - Nem.
Nem értem. Mit kekeckedik?
- Azt kérdezte, tiéd-e a kabát. - Un rato, hozok egy másik modellt.
- Azt mondta, undorító. Húzzunk el innen! - Nem. Az un rato egy kis idő.
Ja, jó.
- Azért ez félreérthető volt. - Persze.
CAROL ÚJ ÜZENET
De ha már félreértések…
Te meg az a lány a hotelből… Amúgy gyönyörű. Tényleg dekoratív.
Együtt jártatok, igaz? Carol, ha jól emlékszem.
Már csak barátok vagyunk.
Most is segít nekem valamiben.
Szóval segít neked. Jól van.
Értem.
Perdón!
Ez itt pont a mérete.
- Remek. - Szabad?
Hát, ez nem éppen…
Me tomas el pelo? Hozok másikat.
Hallottad ezt? Hívd a rendőrséget! Stírölte a zsákomat meg a pélómat is!
Azt kérdezte, hogy „most szívatsz”?
- Gyere, mutatok… - Perdón! Tengo otro saco aquí!
- Nem kell a zsákod! - Egy sacócska!
- Nem kell zsákocska! - De fázik!
Miguel, az ég szerelmére!
A bariloche-i szimfonikusok is fellépni már itt.
Már évek óta lenni zenekar egyik fővédnöke.
Hű, az klassz!
És, nálad honnan zene ilyen szeretete?
Édesanyámtól. Hegedűművész volt. Miatta kezdtem el játszani.
Büszkén ápolod örökségét.
Igen.
Jó, hogy édesapa ki tudta fizetni zeneiskolát Európában.
Igazából nem ő fizette.
Ösztöndíjas voltam.
De most már támogathat.
Hisz üzletember.
És jól mennek apuka gasztrovállalkozásai, nem igaz?
Igazából csak egy bárja van.
De sosem szenvedtünk hiányt semmiben.
Készítsük el az első Soares-Martín fotót itt, Bariloche-ban!
Otávio! Rád várunk!
Jövök.
Nem fogjátok elhinni, de itt, Patagóniában meleg a sör.
- Tényleg? - Van egy ötletem. Várjatok!
Saquaremában éltem. Talpraesett gyerek vagyok.
Jéghideg. Mint a fóka segge.
Itt vagyunk a Cerro Catedralon,
Dél-Amerika legnagyobb síparadicsomában.
Itt lenni összesen 32 sífelvonó, és több mint 70 sípálya.
Szállodatulajdonos, de imád történelemórákat tartani.
Ki mászni meg velem Argentína legszebb hegye?
- Menjünk! Alig várom! - Mi ütött beléd?
- Kincsem, gyere csak ide! - Menjünk!
Volt hó a hotelnél is. Minek kellett még ide is felmászni?
- Gyere, menjünk! - Mindjárt jövök.
A professzor úr a lányomnak ad leckéket.
El akarja rabolni tőlem.
Ne hisztizz már annyit! A leendő vejed rajong érted.
Őt szemmel tartom. Valami nem stimmel. De engem nem ver át. Átlátok a szitán.
Figyelem! Ez a pálya lenni közepesen nehéz.
Ideális síelésre és snowboardozásra is.
Én lemenni sílécen, találkozunk mind odalent.
Ki jönni velem?
Én. De én snowboarddal megyek.
- Az igen, Otávio! - Ez komoly?
- Te snowboardozol? - Dehogy!
- Apa, nem mész sehová. - Ugyan már!
- A szörf ugyanolyan, mint a snowboard. - Hadd érezze jól magát!
Látod? Kösz, fiacskám.
Ide hallgassatok!
Csak annyit mondok: Saquarema, 1993.
Én lettem az első. Így mentem.
Szerintetek melyik a gázabb? A bemutató vagy a dátum?
- Ennek már 30 éve. - Hullámalagút! Hadd mondjak valamit!
Siklom én jégen, vízen, snowboardon. Nincs különbség. Mert mi a hó?
Nem más, mint fagyott víz. Igazam van, Norma?
Figyelem!
A brazil após és az argentin após
meghódítani a hegy.
Odalent találkozni mindenkivel.
- Akkor indulás! - Lemegyünk?
Iszunk egy kávét?
Naná! Ne mondd el Otáviónak, de megfagyok!
- Várjatok! Hol van Felipinho? - Nekem úgy tűnik, jól elvan.
Na menjünk!
Lássuk, hogy szörfözik egy brazil após!
Csak nem betojni Pelé, mert tudni, hogy Maradona győz?
Vagy az argentin após máris nyer,
és a fiatalok az esküvő után Bariloche-ban élnek?
Sosem fognak Bariloche-ban élni!
A nemjóját!
Mi az, Otávio?
Hülye argentin hacuka!
Szerintem nem ruha lenni a baj!
Mégsem ugyanaz, mint szörf?
Nagyon hasonló.
Élvezed, cimbora?
Hogy kell ezzel megállni?
Elnézést! Bocsánat!
Na? Minden oké? Jól vagy?
Remekül.
Te lenni Pelé a snowboardban!
Okádnijó!
Na majd adok én neked okádást!
Hogy kell ezzel megállni?
- Igen. - Félek.
Van egy tengerparti házam Rióban.
Reggelente, amikor felébredek, csak nézem a napot, az óceánt, és edzek.
Jó ez a kis családi kiruccanás, nem?
Igen. De még jobb lenne, ha apám nem tenné folyton az agyát.
Most, hogy mind itt vagyunk,
rájöttem, mennyire hiányzik Argentína.
Örülök, hogy boldog vagy.
De ugye nem akarsz mégis ideköltözni?
Nem. Csak elábrándoztam.
- Menjünk! - Örülök, hogy csak egy ábránd volt.
Mert megígérted, hogy a lehetőségek miatt Európában maradunk.
Igen, kicsim. És az ígéret szép szó.
- Az. - Gyere!
De ha meggondoltad magad, még most szólj!
Mert akkor fogom magam, és az első géppel elhúzok innen.
- Mari, gyere már! - Taxi! Várom a taxit.
- Várj már meg, kuglifej! - Mi az? Belejöttél?
Saquarema, 1993, cimbora!
Na most mutasd meg!
Ez meg mi a franc?
Segítség!
- Mozgás! - Gyerünk!
Halihó! Jól vagyok.
Kutyabajom. Csak hepehupás volt a pálya, majd javítsák ki!
Mint a házasságunk.
Az ígéretes kezdet után jöttek a hepehupák.
Jól van?
Hát, azt nem mondanám.
Ez részben a te hibád. Nem hihetsz el mindent, amit apám mond.
Köszönöm. Nagyon köszönöm.
Ahhoz képest, hogy ez csak megfagyott víz,
ma megtanultuk, hogy tenger és hó között lenni nagy különbség.
Azért hozzátenném,
hogy van egy fő különbség: a tengerben nincsenek fák.
- Ezért akadt össze a lábam. - Csodás nap volt a mai!
A brazilok és argentinok közötti egység, rivalizálás és barátság napja.
Javaslom, hogy befejez ez a nap, ahogy szokás.
Borozással!
- Jó ötlet. - Szuper!
Én ma nem iszom.
Ezek nem is értik a viccet, mégis röhögnek.
- Ez a bor lenni különleges. - Kezdődik a történelemóra.
A szőlő egy titkos helyen teremni Mendonzában.
Tartozni olyan pincészethez, ahol évente csak 100 üveg bort palackozni.
Érdekes.
Nagyszerű!
Iszom is még egyet.
Már csak 99 palack maradt.
Nem számít.
- Semmi baj. - Nem számít.
- Nem számít. Semmi baj. - Nem számít. Semmi baj.
Kóstold meg ezt is!
Tölts csak!
Ne szégyenlősködj!
Bátran! Brazíliában mindig tele töltjük a poharat.
Az első korty olyan, mintha acai bogyót ennénk. Így…
Ez lenni egy lenyűgöző argentin Malbec,
aminek fő jellemzője a testesség és robusztusság.
Mint egy tökéletes selyemkesztyű.
Héctor, nem akarok tiszteletlen lenni.
Jó, hogy ilyen büszke ember vagy… Biztos járt terápiára.
Azért ilyen vidám meg magabiztos.
De ami igazán robusztus, az a brazil cachaça.
Méregerős, és jól fejbe kólint.
- Óvatosan! - Mi az?
Profi vagyok. Nem öntöm ki.
Másik fontos jellemzője lenni a piros,
majdnem lila színe,
mélykék árnyalatokkal keverve.
Hadd lássam! Az enyém nem kék.
A tiéd kék?
Brazíliában mindazt, amit mondtál, egyetlen szóval írjuk le.
Vörös.
Mert ez egy vörösbor. Ennyi.
De a legfőbb jellemzője…
- Van vagy millió jellemzője. - …az illata.
Szegfűbors.
Nem ehetek csípőset.
Pörkölt mandula.
A tiédben van mandula? Az enyémben nincs.
Ez gargarizál, drágám.
Még a végén… Na jó.
Ez elég udvariatlan. Kiköpte.
Van benne némi cseresznye is.
- Marhaság! - Cseresznye!
És vadszeder.
Szeder, cseresznye… Én ezeket nem érzem. Nem tudom.
Nekem ez…
- Szőlő. - Cseresznye.
- Salud! - Salud!
- Jó estét!
Nézzenek oda! A kis keverőgép is betoppant.
- Tessék? - Nálunk ezt a szép nőkre mondják.
Gracias! Nagyon köszönöm.
Jó látni mindenkit így együtt.
Jól érzik magukat?
Egy perce még jól mulattunk.
Héctor, én végeztem.
- Hozhatok még valamit? - Nem.
Igyál velünk egy kis bort!
- Remek ötlet! Ülj csak le! - Jól van.
- Köszönöm. - Nincs mit.
Nahát, kölyök!
Carol, kitalálod, hogy ez melyik bor?
Lássuk csak!
Ez egy 2011-es Carrera Malbec.
Lenyűgöző!
- Nem semmi! - Bravó!
Köszönöm.
Akkor kezdtek el érdekelni a borok, amikor Miguellel jártam.
Rengeteget utaztunk Normával és Héctorral.
- Még amikor együtt voltunk. - Értettem.
Igen. Akkor lettem sommelier.
Nem semmi!
Képzeld csak, Carol! Tudtad, hogy én is sommelier vagyok?
- Maga is sommelier? - Cachaça-sommelier.
A cachaça illatából megmondom, mennyire lesz másnapos az, aki megissza.
De van még valami, amihez értek.
Messziről kiszagolom, ha valami bűzlik.
Jól van.
Nekem mennem kell.
- Gracias. Köszönöm. - Szia!
Nincs mit. Gracias.
- Köszi. Szia! - Viselkedj már! Ülj le! Esélyed sincs.
Na és értesz még valamihez, cimbora?
A csocsóval hogy állsz? Vagy ahogy mi hívjuk, a metegolhoz.
Csocsó?
Te vagy azon a képen, Héctor?
Nem. Ő lenni a dédapám.
- Az első Martín. - Valami bűnöző lehetett.
A festmény lenni nagyon értékes,
mert a festő kubista volt, és Picassóval festeni.
- Hű! - Azta!
De én ezt nem ad el semmi pénzért.
- Kinek kéne? - Ez az egy kép van róla.
Hát, akkoriban még nem volt fényképezőgép.
- Miguel hol van? - Biztos menni mosdó.
Most elkapom…
Elkapom, és elviszem csocsózni. Kell még játékos.
- Utánamegyek. - Otávio!
Mi a franc?
Mit művelsz?
Csak téged kerestelek. Micsoda véletlen!
- Kerestelek… - Jól vagyok.
…hogy játsszunk egy ilyen…
Micsodát? Csocsót?
- Csocsót. Csocsót, igen. - Csocsót, oké.
- Vagy metegolt, mindegy. - Igen.
- Akkor menjünk! - Játsszunk!
Kezdődik az argentin-brazil összecsapás!
Héctor!
Maradona átveszi a labdát. Maradonánál van a labda.
Átadja Caniggiának.
- Gól! - Gól!
Ne pörgesd a kapust! Ide-oda kell mozgatni.
Mint a ’90-es olaszországi vébén!
- Most mi jövünk. - Gyerünk!
A labdát!
- Ne most! Gyerünk! - Lőjünk gólt!
Kakánál a labda.
Továbbítja Adrianónak a középpályára.
A második félidő 48. percében Adriano kapura lő.
- És gól! - Gól!
Brazília!
- Brazília! - Adriano!
A második félidő 48. percében Brazília megnyeri a 2004-es Copa Américát!
És a 2021-es Copa América döntő a Maracanãban?
Arról miért nem beszélsz?
Hány világbajnokságot nyert Argentína?
- Csak hármat. - Brazília meg… Hé!
- Még egy utolsó meccs? - Jól van, játsszunk!
Játsszunk!
Játsszunk! A kezed járjon, ne a szád!
Mehet a játék!
Gyerünk!
Küldd meg!
Rajta! Próbálkozz csak!
Próbálkozz!
Nálad a labda.
Oda nézz, gól!
- Gól! - Gól!
Brazília!
- Az ötszörös bajnok! - Az ötszörös bajnok!
Alszol?
Drágám!
Te, figyelj csak! Láttad Miguelt azzal a lánnyal?
Carollal.
Nagyon meghitten nevetgéltek.
És ugyebár régen együtt jártak.
Tudjuk, milyenek az argentinok.
- Tudjuk, milyenek. - Otávio!
Féltékeny vagy, igaz?
Három éve alig látod a lányod.
Talán többé nem is akar majd látni.
Szerintem nem Miguel számára a megfelelő férfi.
Miért, van olyan, aki megfelelő lenne?
Csak van egy rendes pasas az univerzumban.
A kislányom mindenből a legjobbat érdemli.
És a legjobb nem lehet argentin.
Fejezd be, jó? Aludjunk!
- Aludni akarsz? - Igen.
- De most jöttem hangulatba. - Korán kelünk.
Vár ránk egy kirándulás meg egy díszvacsora.
- És történelemórák. - Hadd kérjek valamit!
Ígérd meg, hogy nem szúrod el a holnapot! Élvezzük már ezt a kiruccanást!
Jó, megígérem. Tudod, mi az, amit tutira látunk holnap?
- Na mit? - Havat.
Oda nézz, drágám!
Be kell látnom, hogy tévedtem.
Gyönyörű ez a hely.
- Megérte megmászni ezt a… - Ide hallgass!
Csak azt mondtam, hogy tévedtem.
A „megérte” azért már túlzás.
SZÁNKÓBÉRLÉS
Miguel, ne csinálj semmi őrültséget! Elég kalandunk volt már.
Nem lesz semmi baj. Csak szánkózunk.
Imádom ezt az argentin optimizmust. Szerinted mindig minden jó lesz.
Ti vagytok az optimisták. Nálatok indul az év a karnevállal.
Így kell élni.
A fiamnak igaza van.
A szánkózás szuper dolog.
Megmondtam.
És abszolút biztonságos.
Igen, még az ilyen tohonyáknak sem lenni veszélyes.
És a szánkó is lenni csak deszka, igaz?
Hallottad? Most nem én kezdtem.
Majd én megmutatom ennek a kuglifejűnek, hogy ki a tohonya.
Már megbocsáss, de egy sportolóval beszélsz!
Csak számokat mondok, jó? 1979, Estrada Dendê.
Én, Görbe Lábú Tom és Marcinha. Egy turujával versenyeztem.
Megállíthatatlan voltam.
Figyellek.
Gyerünk, életem!
Ez gyorsabb, mint egy turuja.
Igen!
Megint veszíteni fogsz?
Bocs, Okádnijó!
- Elveszítem a türelmem. - És a lányodat is.
Őt soha!
Ez az!
- Majd én megmutatom neked, te argentin! - Provokálsz?
Nesze!
Hagyjátok abba! Most rögtön!
- Igen! - Ne provokálj!
Mit műveltek?
Hagyjátok abba!
- Okádnijó! - Kuglifej!
- Átkozott argentin! - Átkozott brazil!
- A te hibád. - Az enyém?
Az enyém?
Igen, a tiéd!
Tény, hogy könnyebben boldogulnánk nélkülük,
de lehet, hogy rossz helyen landoltak.
Igen, még a végén belefutnak valami vadállatba.
Én inkább a vadállatokat féltem.
Nevetséges! Mondok én valamit.
Miattad valami ócska kandi kamerában érzem magam.
Nem, az egész a te hibád.
Igen. Féltékeny lenni rám, mert a lányod jobban szeretni engem, mint téged!
- Most átléptél egy határt. - Nem.
Átléptél egy határt. Nesze, te bohóc!
- Na mi van? Dobj meg rendesen! - Hagyd már abba!
Össze kell fognunk, hogy kijussunk innen.
- Egy bohóc vagy. - Vissza kell venni egódból.
Az egómból? Az egóról akarsz beszélni?
- Tudod, mi az az egó? - Na?
A bennünk élő picike argentin.
És te tudod, miért kell a brazilokat mély sírgödörbe temetni?
Nem tudom.
Mert mélyen legbelül ők is lenni kedves emberek.
Ez jó. Ezt nem ismertem.
Te is lenni elég vicces.
Ez nem meglepő. Brazil vagyok. A brazilok viccesek.
- Sokkal viccesebbek, mint az argentinok. - Gondolkoztam.
Mi sokkal több mindenben hasonlít, mint azt mi gondol.
Igen.
Okádnijó!
Tényleg így fogsz hívni?
Ez meg mi volt?
Egy puma.
- Uramisten! Meneküljünk! - Istenem!
Héctor!
Van egy kényes téma, amiről beszélnünk kéne.
Ha már úgyis meghalunk. Gondolom, tudod, hogy Miguelnek viszonya van Carollal.
Aznap este, amikor boroztunk, kihallgattam egy fura beszélgetésüket.
A lányom még fiatal a szenvedéshez.
Hát, Miguel és Carol régen tényleg szeretni egymás.
Akkor egyetértesz velem abban, hogy ha valami van köztük,
cselekednünk kell?
Szerintem nem kéne, de…
Így nem szívesen adnám áldásomat a frigyre.
Igazából…
én sem.
Most túl kell élnünk, hogy megmentsük gyerekeinket.
- Megöljük a pumát. - Megöljük a pumát.
- Megöljük! - Megöljük!
Nyugalom! Minden rendben.
Egy gyilkos puma ólálkodik a környéken. Emberevő. Szörnyen veszélyes.
Ne aggódjanak, nem puma volt!
Csak ez a cica. Félixnek hívják.
Egy macska?
- Nem! - Nem.
Akkor hallottuk meg a puma üvöltését.
A vérfagyasztó üvöltést!
És nem fajtatiszta puma volt.
Volt benne jaguár meg leopárd is.
De a fenevad nem akarni harcot.
Csak meg akarta óvni…
Ez gyönyörű.
Pillanat!
- Csak meg akarta óvni a kölykeit. - A kölykeit.
Ez annyira…
A nemjóját! Ez megérintett. Megnyíltak a csapok.
Meg akarta óvni a kölykeit. Ezt teszi egy apa.
- Egy szerető apa… - Egy apa…
- …lehet, hogy olykor hibázik, de mindig… - Mindig…
- …a kölykeit védi. - …a kölykeit védi.
Igen.
- Túléltük. - Igen.
Jó, hogy ez a kaland így összehozta őket.
De most koncentráljunk a főszereplőkre, Marira és Miguelre!
- De ez egy izgalmas sztori. - Szerintem menjünk készülődni!
Mert ma nagyon különleges esténk lesz.
Amikor nem volt semmim Vágyakoztam
Amikor űr tátongott a lelkemben Várakoztam
Amikor fáztam Megborzongtam
Amikor felbátorodtam A telefonért nyúltam
Amikor levelet kaptam Felbontottam
Amikor Prince-t hallgattam Táncoltam
Amikor felcsillant a szemed Megértettem
Amikor szárnyaim nőttek Elrepültem
Amikor hívtál Eljöttem
Mire feleszméltem Már itt termettem
Amikor megtaláltalak Elvesztem
Amikor megláttalak Szerelembe estem
Kicsim! Úgy örülök, hogy az apukáink végre jóban vannak.
Igazad volt, tényleg bevált a terv.
Mondtam, hogy jó lesz.
Igen.
Csak el kell fogadnod, hogy apád ilyen.
Fantasztikus apa.
Csak kicsit… flúgos.
De nagyon boldog vagyok.
Én is.
APA ZENÉSZEKET KERESNEK A…
Szívem!
Most tudtam meg, hogy a bariloche-i szimfonikusok
új tagokat keresnek a zenekarba.
Ezt már megbeszéltük. Visszamegyünk Európába.
- Igen, de… - Nincs „de”.
És most ne a jövőre koncentráljunk, hanem a jelenre!
A közös, családi ünneplésre.
Örüljünk, hogy az apukáink már nem ellenségek, és támogatnak.
- Oké? - Oké.
Gyere!
Joana!
Attól tartok, hogy a ma esti bulinak
nagyon rossz vége lesz.
Miről beszélsz?
Héctor is furcsállja Miguel és Carol kapcsolatát.
Ő is gyanakszik. Most már mindkét após gyanakszik.
Tudtam, hogy együtt még több fejfájást fogtok okozni.
- Féltékeny apák szövetsége. - Nem erről van szó.
- Én csak a lányom boldogságáért küzdök. - Drágám!
Nézd! Felipinho életem legszebb ajándéka.
De fiatal voltam. Az apja lelépett, az én apám meg sosem támogatott.
De szülőként megtanuljuk, hogy juhokat terelő pásztorok vagyunk.
Juhokat terelő pásztorok? Ez nekem magas.
- Otávio! - Viccelek.
Most komolyan.
El kell fogadnod, hogy minden rendben van.
Épp ez az!
Semmi sincs rendben.
Otávio! Komolyan beszélek. Figyelj rám!
Megtiltom, hogy tönkretedd az estét.
És megtiltom, hogy bármilyen kellemetlen dolgot mondj Marinak
a vacsora vége előtt, megértetted?
Még ha igazad is van, ez akkor is az ő döntése.
Megértettem.
- Esküszöm. - Jól van.
Örülök.
- Szívem! - Igen?
Most el kell szaladnom, de sietek vissza.
Oké.
- Apa! - Szia, kincsem!
- Mi történt? - Hát…
- Nos… - Apa!
Most komolyan, mi a baj?
Van valami,
amit el kell mondanom.
Mi az?
Pont…
olyan szép vagy, mint édesanyád.
Ő sokkal szebb volt nálam.
- Butaság. Te… - Szebb volt.
- Gyönyörű vagy, drágám. - Köszönöm.
- Hidd el nekem! Jó? - Szeretlek, apa.
Én is nagyon szeretlek.
- Most már mehetek? - Persze. Menj!
- Csak… - Szia!
Szia!
Itt mondta el apám, hogy a hotel
az enyém lesz.
Én is rád akartam hagyni.
De te ugyanitt mondtad el, hogy zenész leszel.
Jó kis nap volt.
Féltem, hogy nem fogadod majd el a döntésemet.
De elfogadtam.
Gondolkodtam.
Tudom, milyen a szerelem.
Hidd el, pontosan tudom!
De nem könnyű ám boldogulni.
Főleg egy fiatal párnak.
Pláne a messzi Európában.
Művészként, támogatás nélkül.
Szóval támadt egy ötletem.
Itt van ez a kis lakásunk Bariloche-ban. A tiétek lehet.
Ráadásul a szimfonikusokat is támogatom.
Az igazgató a barátom.
Marianát is be tudom protezsálni a zenekarba.
Mit gondolsz?
Működhet.
Persze hogy működhet.
Itt művészként is meg tudnátok élni.
És a lakhatás sem jelentene plusz kiadást. Nem kéne lakbérre költenetek.
Fiam, itt is lehetsz művész.
És közelebb lennél hozzánk.
Köszönöm.
Carol!
- Te nem ebédeltél? - Ami csontos, azt lehet kézzel enni.
Hagyd! Olyan jól viselkedett ma. Megérdemli.
Cimbora! Már értem, miért rajonganak annyian az argentin konyháért.
- Megmondtam. - Mi is ez az étel?
Patagóniai bárány, Otávio.
Patagóniai… Kösz, kölyök.
Ez a patagóniai bárány egyszerűen patagonisztikus, zseniális!
Örülök, hogy ízlik.
Csodálatos!
Cimbora!
Ezennel barátok lettünk.
A nagy cachaça-sommelier.
Hogy ízlik a bor?
Megtanultam ám a leckét! Bemutatom. Először megforgatom.
Most megillatozom.
Ez vadszeder.
- Bravó! - Bravó!
A brazil apósból…
CAROL ITT VAGYOK
…lenni argentin Malbec-sommelier.
Valamit el kell intéznem.
Mindjárt jövök.
- Egy perc. - Jól van.
Nagyon finom.
Ezek a tanninok nagyon intenzívek.
Már le is értek, úgyhogy kiszaladok a mosdóba.
Sietek.
Otávio, hová mész?
- Most mondtam. - Megegyeztünk. Emlékszel?
Elnézést, de sürgető a helyzet.
- Nekem nem megy. - Csak forgasd, Joana!
Lassan. Oké.
Elnézést!
Hahó! Mondanom kell valamit. Tudom, ünneplünk, de ez komoly dolog.
Életbe vágó.
Eddig minden olyan jól ment. Muszáj ezt csinálnod?
Ide hallgass! Tudom, hogy ciki, ahogy viselkedem.
És mindig is rossz apának tartottál. De ma bebizonyítom, hogy a legjobb vagyok.
Igazából először megint a legrosszabbnak fogsz tartani,
de később a legjobbnak.
Mert, ahogy sejtettem,
nagyon nagy a baj.
Ez az igazság. És tudnod kell róla.
Ezt most nem igazán értem.
Miguelnek viszonya van Carollal!
Hogy mi?
Nyugi! Apád csak féltékeny és paranoiás.
Feltűnt valami azon a borvacsorán, a köpködéskor.
Észrevettem valamit.
Ma pedig beigazolódott a gyanúm.
Miféle gyanú?
Miguel Carollal hancúrozott a mosdóban.
- Ez az igazság. - Akkor koccintunk?
- Te onnan jöttél? - Mi történt?
- Akkor… - Apa azt mondta, Carollal voltál.
Így is volt. Jól mondta.
Drágám, sajnálom, hogy ezt kell mondanom,
de ezek ketten…
nagyon belemelegedtek a mosdóban.
- Nem. - Őrület!
Csak úgy remegtek a falak. Várjunk!
- Bocs, srácok! - Bonyolódik a helyzet.
Miről maradtunk le?
Te voltál a mosdóban Carollal?
Nem Miguel volt vele?
- Miguel? - Miguel?
Nem ő volt?
- Miguel és én? - Igen.
Miket beszél, Otávio? Miguellel már réges-rég szakítottunk.
Semmi sincs köztünk.
- Semmi. - Még szerencse.
De a borvacsora alatt tényleg láttalak titeket együtt.
Vagy az mi volt? „Hadd lássam a pélód! Hosszabbra emlékeztem.”
Apu, a pelo hajat jelent.
Kezdem azt hinni, hogy a spanyol egy tök értelmetlen nyelv.
Azért volt ez a kavarodás,
mert Carol segített előkészíteni egy meglepetést.
Mit, Miguel?
- Miguel, ez egy Stradivarius? - Az.
Hozzá sem merek nyúlni.
Ez túl nagy ajándék.
Túl nagy. Igaz, apa?
Sajnálom, kicsim.
- Csak egy szép estét akartunk. - Dehát szép is, nem?
Az volt, de tönkretetted.
Röhej, amit művelsz.
Nyugodj meg!
Felejtsük el, ami történt!
Apád nem tehet semmiről.
Most is azt tette, amit mindig.
Vagyis inkább azt, amit sosem tesz.
Mert most sem tartotta be azt, amit ígért.
Nem is tudom, mit vártam.
Gondolhattam volna, hogy ez lesz.
Nyugi, Mari! Felejtsük el! Vagy nem örülsz az ajándéknak?
- Ez most túl sok így egyszerre. - Pedig van még egy meglepetésem.
Apa bejuttat a bariloche-i szimfonikusokhoz.
Tessék?
Kapunk lakást, és lakbért sem kell fizetnünk.
Elkezdhetjük a közös életünket.
Ez hatalmas segítség.
Nem hiszem el, hogy ezt csinálod.
Mari, miről beszélsz?
Lesz munkánk és otthonunk.
Ez bőven több, mint amink Európában lenne.
Örülök, hogy mindent elterveztél. Vagyis hogy apád mindent eltervezett.
- De rám gondoltál egyáltalán? - Mindig azt mondtad, hogy erre vágysz.
Csak próbáltam neked megadni.
Nem arra vágytam, hogy a hátam mögött szervezkedj.
Mindig is zenélni akartam. És apám sosem támogatott.
Mindent megtett, hogy feladjam, de kitartottam.
Aztán megismerkedtünk, eljegyeztél,
de ő a kapcsolatunkat sem támogatta.
Nekem nincs semmi bajom veled.
Nem, Héctor. Te és az apám egyformák vagytok.
Ugyanolyan önző módon ragaszkodtok a gyerekeitekhez.
Csak épp máshonnan származtok.
De ami a legrosszabb,
hogy te meg eladtad a jövőnket apádnak.
De a jövőnket mi írjuk.
Tényleg? Biztos? Ezt komolyan gondolod, Miguel?
Csak mert egy csomó döntés hoztál nélkülem.
Azt hittem, örülni fogsz.
Annak örültem volna, ha együtt döntünk.
- Részemről befejeztem. - Mari!
Mari, drágám!
Miguel!
Nem tartottad tiszteletben a leendő feleséged kérését.
Tudom, igazad van, anya.
Mindent közösen terveztünk el.
De apa elbizonytalanított azzal, hogy egy kényelmes életet ígért.
Csak hogy itt maradjak.
Mari majd megbékél.
Ismer, tudja, milyen vagyok.
Akkor légy önmagad! Az, aki valójában vagy.
Mire vársz még? Menj utána!
Menj, fiam! Indulj!
Gyerünk!
Most boldog vagy?
Ezt én is kérdezhetném, Héctor.
- Én csak a fiunkért harcoltam. - Nagyon rosszul tetted.
Én meg a lányom boldogságáért küzdöttem.
Tennünk kell valamit, cimbora.
Menjünk utánuk!
- Sajnálom. - Nem, én sajnálom.
- Nem, barátom. - Barátom!
Menjünk!
Menjünk, Otávio!
- Gyere, Felipe! - Menjünk!
Az ég szerelmére!
Mindenki szálljon be a kocsiba!
A hotelbe mentek!
Gyerünk, indulás!
Menjünk!
Siess!
Csak szeretném, ha a lányom…
- Uram, nem látta a lányomat, Marianát? - De, igen.
Láttam, de sietősen távozott.
- Ki a fene az a Prisa? - Azt jelenti, hogy sietett.
Istenem, már megint ez a hülye nyelv! Szívem, ugyanarra gondolsz, amire én?
Akkor menjünk!
Hová megyünk?
A reptérre. Méghozzá prisa!
- Menjünk! - Gyorsan!
INDULÁS
Tudtam, hogy itt leszel.
Mert mindenkinél jobban ismerlek.
Megérdemlem, hogy repülőre szállj, és itt hagyj Bariloche-ban.
De te sem ismersz mást jobban.
És te is tudod,
hogy aki elárulta a tervünket, nem az a Miguel volt, akit szeretsz.
Már azt sem tudom, ki vagy, Miguel.
Bepánikoltam, Mari.
Úgy viselkedtem, mint az a srác, aki azelőtt voltam, hogy megismertelek.
De az a Miguel akarok lenni, akibe beleszerettél.
Akihez hozzá akartál menni.
Nézd csak!
Azt hiszed, megbocsátok azért, mert adsz egy hegedűt?
Nem. Tudom, hogy téged nem lehet megvásárolni.
De nyisd ki, kérlek!
Mi ez, Miguel?
A hegedűvel akartalak meglepni.
De már értem, hogy igazából a hegedűtok számít.
Az üres hegedűtok.
A hely, ahol elfér minden, amit közösen építünk fel.
Ami megóvja az életet, amit majd leélünk. Együtt.
Együtt.
Ez a legrémesebb bocsánatkérés, amit valaha hallottam.
Ez a tok amúgy is túl kicsi. Hogy férne bele az életünk?
Sehogy. Nyilván sehogy.
Nem is tudtam volna olyan tokot találni,
amiben elférne minden közös élmény, ami vár ránk.
Megbocsátasz?
Meg.
Szeretlek.
Én is szeretlek, te lüke.
- Lüke? - Az vagy.
Állj meg itt!
Menj, Felipinho! Tartóztasd fel őket!
Csináljunk valami cirkuszt! Igyekezzünk, gyorsan!
Valahol itt kell lenniük.
Utolsó figyelmeztetés a 2012-es Rio de Janeiró-i járat utasainak.
Nézzétek! Arra!
Gyerünk!
- Gyorsan! - Erre!
Futás!
Sajnálom, de nem…
- Üdv! Héctor… - Üdv, hogy van? Hogy…
- Nem jöhetnek be. - Megismer? Héctor Martin vagyok.
Héctor! Hogy van?
Figyelem!
- Uram! - Kedves utasok!
Bomba van a reptéren.
Cuidado! Meneküljenek!
- Ne meneküljenek! Itt kell maradniuk. - Mindenki maradjon a helyén!
Senki ne mozduljon!
- Ne mozduljanak! - Ez apám?
Azt hiszem.
- Kifelé! - Sí, señor. Muchas gracias.
Kedves utasaink, kérem, ne aggódjanak, mindent kézben tartunk!
Mari!
Mielőtt bármit mondasz, hadd mondjak én valamit!
Emlékszem, hogy a repülőn
megkértél, hogy csak legyek simán
az apád.
És elszúrtam, kincsem.
A legrosszabb apa voltam. Önző, féltékeny és akaratos.
És most sem tartottam be az ígéretemet.
De tudom, miért lettem ilyen, miután édesanyád meghalt.
Tudod, miért, kicsikém?
Tudod, miért helyeztem az akaratomat a tiéd elé?
Mert féltem.
Ez az igazság. Gyáva vagyok.
Féltem, hogy elveszítelek, és emiatt el is veszítettelek.
Így történt.
De felnőtt nőként megtanítottál valamire.
Megtanítottad, mit jelent szeretni és tiszteletben tartani mások véleményét.
Bocsáss meg, drágaságom!
Szeretlek, és nagyon sajnálom. Sajnálom.
Semmi baj.
Nagyon szeretlek.
Fiam! Bocsáss meg nekem!
Csak magamra gondoltam, és nem figyeltem rád.
Soha többé nem teszek ilyet, ígérem.
Legyetek boldogok!
Otávióval mi vagyunk Dél-Amerika legrosszabb apósai.
Ez így van.
Sajnálom, hogy meggyanúsítottalak, Miguel.
És amiért lealáztalak csocsóban.
- Csocsóban? - Brazília!
Brazília!
Hahó, figyelem! Figyeljetek!
Most, hogy a gerlepár újra turbékol,
és ez a két tulok megtanulta,
hogy támogatni kell a gyerekeinket,
Joanával kitaláltunk valamit.
Mi lenne, ha keresnénk egy helyet, ahol a fiatalok egybekelhetnek?
Egy olyan helyet, amit az argentinok is…
- …imádnak. - Imádnak.
BÚZIOS EGY ÉVVEL KÉSŐBB
- Nem? - Mehet a zene, különben…
Rajta!
Hat, hét nyolc, és…
- Csoda szép. - Gyönyörű.
Carol, elfogadod Felipét hites férjedül?
- Igen. - Felipe?
Még szép.
Éljen!
Apa!
Drágám! Szevasz, Miguel!
Hallottad, hogy Miguelt felvették a berlini filharmonikusokhoz?
A világ egyik leghíresebb zenekarába.
Gratulálok! Ez olyan lehet, mint kijutni a vébére.
Nyilván a brazil válogatottal.
Apa, ez a tiéd.
Mi ez, kincsem?
Egy repjegy Velencébe.
A „Négy évszakot” játszom ott, ahol Vivaldi született és komponált.
Örülnék, ha eljönnél, mert…
Édesanyád is ezt játszotta.
Pontosan.
Persze hogy elmegyek, drágám.
Megjöttek a lányok.
Sziasztok!
Mivel mindkét család itt van, szeretnénk veletek megosztani valamit.
Én tudom!
Végre összeházasodtok?
Meglesz a lagzi?
- Nem, anya. Másról van szó. - Tudom.
A koncertek között eljöttök hozzánk Brazíliába.
Nem, apa. Nem ez a hír.
- Mindig Argentínába jönnek majd nyaralni. - Nem.
Egy hatalmas kihívás vár rátok. Az apósokra és az anyósokra is.
Nagyszülők lesztek!
Istenem!
Gratulálok!
- Miguel! - Otávio!
- Drágám! - Remek apa leszel.
- Remek apa. - Köszönöm.
És hol fog megszületni az unokám?
Hát Brazíliában.
- Itt? Itt biztos nem. - Hát Argentínában sem.
Itt jó az idő. Van napsütés, strand, jód. Minden, ami a gyerekeknek kell.
A túl sok napsütés megártani.
Csak neked árt meg.
Nézd meg a bőröd! Rákvörös vagy.
Az unokám szörfös lesz, mint a nagyapja.
Mi fényvédővel születünk.