Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
Kolla upp det.
-Kompis! -Ett ögonblick.
-Kommer strax. -Servitör!
Jag kommer strax.
Allt väl?
Jag tar en feijoada med allt, tack.
Feijoada med allt. Vår specialitet.
Inga apelsinskivor, tack. Det passar inte till feijoada.
"Med allt" betyder med apelsin, men vi skippar dem.
-Ingen paio. -Feijoada utan paio?
Och inga grisöron heller.
Visst, men nu är det inte feijoada med allt längre.
Nu är det bara en tråkig bönsoppa, men visst.
-Tack. Gärna snabbt. -Hördu, Flinet!
Hjälp mig här.
Tre gånger månadens anställd och så hjälper du mig inte?
Jag vann för jag är den ende anställde.
Mariana, då?
På tal om trollen, var är Mariana?
Hon har lunchrast.
Mariana har lunchrast, chefen.
Hon sa precis det. Jag är inte döv.
Pappa?
Hej, gumman.
Jag såg på medan du spelade. Hur du håller stråken och lutar huvudet…
Du är så lik din mor.
Jag saknar henne mindre när jag spelar.
Du är lika begåvad som hon var.
Tack.
Du behövs där nere. Baren är fullpackad.
Jag övar inför inträdesprovet till Paris konservatorium.
Lunchrasten är över, gumman.
-Har du ätit? -Ja.
Då så. Kom igen.
Jobb går före nöje.
Musiken blir mitt jobb.
Givetvis, men du behövs där nere. Kom igen nu.
Okej.
-Du glömde. -Nästan.
Kör!
-Kör, grabben! -Se så han kan!
Grymt!
Fräckt!
Mariana är tillbaka.
-Hej Joana. -Läget?
Hann du äta?
Jag ger bord två notan.
-Kör! Grymt! -Kom igen!
Ät medan du jobbar.
Tack, Joana.
-Pappa? -Vad, gumman?
Varför slipper Felipinho jobba?
Han övar på sin dans. Jag tror han vill tjäna pengar på TokTok, TukTuk.
Du vill bli musiker och han dansare.
-Okej, så han får göra det roliga? -Ta det med hans mor.
Jag tycker inte att det är det roliga.
En dag kommer han att behöva ett riktigt jobb.
OMAKA FAMILJER
Hej Vinícius. Snart åker ditt lag ur.
God morgon pappa och Flinet.
Oj! Jag har aldrig sett Mariana så glad att jobba.
För jag är glad.
Men även nervös. Jag måste klara provet.
-När är det? -På fredag.
Där kommer att vara publik. Jag vill att du kommer. Jag har ett skäl.
-Vad för skäl? -Det är en överraskning.
Men det är superviktigt för mig att du kommer.
Jag lovar.
Tack, pappa.
Var är Otávio? Han syns inte till.
Bravo, Mariana!
Snyggt, Mari!
Bravo!
Jag försökte! Baren var fullpackad…
Det är okej, sluta be om ursäkt. Bara gå.
Det viktiga är att det gick vägen för dig.
Vad bryr du dig? Du verkade inte heja på mig.
Jag har alltid hejat på dig.
-Då borde du ha kommit. -Jag försökte, men…
Okej, pappa!
Okej.
Jag vet att du försökte. Det viktiga är väl att jag kom in?
Så fixa en ersättare till baren. Jag ska till Paris.
Bara hux flux?
Ska du åka till Paris och lämna allt vi byggt tillsammans?
Bara så där?
Jag måste följa min dröm.
Du kunde drömma för att du hade tak över huvudet, mat på bordet, skolan…
Baren gav dig allt det.
Baren du skulle ärva, som du kunde ha gjort till en franchise.
Men nu tänker du kasta bort allt det.
-Inte alls. -Jo.
Jag kastar inte bort nåt. Baren är din dröm. Jag vill jaga min egen.
Musiken är min dröm, och jag kom in på en av världens främsta musikskolor.
Lämna mig ifred nu. Jag måste packa. Jag åker om två veckor.
Åker du om två veckor?
Ja.
Visst, Mariana. Åk du och jaga din dröm.
Men en sak ska du veta.
Ring inte mig om det går åt pipan.
Okej, pappa.
OTÁVIOS BAR KÄK OCH DRINKAR
-Hej då. -Hej då.
-Ha så kul. -Det ska jag.
Ha så kul.
Hej då, Joana.
Gumman…
Jag hör av mig.
Älskar dig, pappa.
Älskling…
TRE ÅR SENARE
Joana!
Mari!
-Va? -Hon kommer hem!
-Hon kommer hem!
Underbart!
-Ni kan kanske återuppta kontakten. -Hon kanske stannar den här gången.
-Tror du att hon vill det? -Hon saknar oss säkert.
-Hon saknar säkert min feijoada. -Säkerligen.
Men du måste främja hennes drömmar, inte dina egna.
Jag ska ge henne mitt fulla stöd i vad hon än vill göra.
-Allt för att hon ska stanna. Allt. -Ja.
Tack, älskling.
Gumman.
-Vad vacker du är. -Tack.
-Mari! -Joana!
-Jag har saknat dig så! -Detsamma.
Kom hit. Läget?
Kolla baren, gumman. Visa henne baren.
-Snyggt. Har du bytt namn? -Till familjens namn.
Vi har pyntat i din ära.
Läget, gott folk?
Se så vacker din bar är, Mari.
Fin va? Jag har uppdaterat den.
Det är din bar.
Vår bar. Eller hur, gumman?
Jag byggde en liten scen för när du vill uppträda.
Bara ta fiolen och…
Jag har faktiskt något jag vill berätta.
Pappsen vill så gärna höra.
Vad det än är har du pappsens fulla stöd.
I allt.
I Paris…
Jag blev förälskad.
Jag ska gifta mig.
Han heter Miguel.
Vad blir Miguel på franska? "Migut"?
Han är inte fransman.
Han är argentinare.
Åh, fy…
Grattis!
-Otur! -Spela.
Har jag förstått rätt? Du ska gifta dig med en argentinare som heter Miguel?
-Ja. -Och ni stannar här för gott?
Först ska hela familjen resa tillsammans.
Hans föräldrar driver hotell i Bariloche.
Skit.
De har bjudit in oss så att alla kan träffas.
En av Argentinas vackraste städer.
Ni får äta gott och se snö för första gången.
-Snö kan jag se i frysen. -Det här är viktigt för mig.
Chefen?
Oroa dig inte för baren. Jag sköter den. Folk känner mig.
Vem bad dem spela tango?
-Jag mår lite… -Nu firar vi med lite feijoada.
Det var evigheter sen.
-Var är tallrikarna? -Här.
-Jag är så nervös… -Jag hämtar tallrikar.
-Flinet, var är tallrikarna? -Seriöst, pappa?
-Jag kollar bara om den är smutsig. -Ta dig samman.
Glöm det! Vill man se argentinare så kryllar det av dem i Búzios.
Biljetterna kostade oss inget.
Lyssna på Joana, pappa. Det är billigare att åka till Bariloche än Búzios.
Jag ska ingenstans.
Jag vägrar att följa med!
Jag fattar fortfarande inte hur du fick ombord mig på flyget.
Ät inte det där.
Är det skinka eller cellofan? Du sa att argentinsk mat var god.
Bra början, det här.
Tror ni jag kan hitta en pingvin där för att göra en fräck video?
-Den kan bli viral. -Visst.
Jag tror det är höjden.
Jag ska säga dig en sak, gumman.
Jag kan fortfarande inte fatta att du ska gifta dig.
På riktigt.
Men som jag lovade tänker jag stötta dig vad du än väljer.
Tack, pappa.
Vad du än vill att jag ska göra så gör jag det.
Bara var min pappa.
Det är allt.
Din pappa behöver lära sig att packa en jacka.
Se så han är klädd.
Jag fryser aldrig. Jag är från blåshålet Niterói.
Ärligt talat, älskling.
Den här kylan visar hur verklig klimatkrisen är.
Argentina drabbas nog än av El Niño. Eller La Niña? Jag minns inte.
Könet kvittar. Niño eller niña, jag fryser röven av mig oavsett.
Nu slutar du vara så envis. Lugn, jag fixar det.
Miguel!
-Älskling. -Äntligen.
-Gick resan bra? -Ja.
-Mina föräldrar. Héctor och Norma. -Hej!
-Trevligt. -Detsamma.
-Hej! Hur mår du? -Trevligt.
-Norma. -Mariana.
Din svärfar är argentinare, men ingen är perfekt.
Kul att träffas. Låt mig presentera min familj.
Min styvmor Joana och min styvbror Felipinho.
Och…
Där borta…
Det är min pappa.
"Hor-la."
Otávio. "Tarvligt att träffas." Mucho gusto att träffa er.
Jag visste inte att min make talade flytande portuñol.
-Vi talar portugisiska, så oroa er inte. -Toppen.
Häromkring är det omöjligt att inte råka springa på brasilianer.
Hans portugisiska är lika bra som min spanska.
Där är så många brasilianer i Bariloche att vi har lärt oss portugisiska.
Och jag har stött på många argentinare för jag surfar.
Jag brukade surfa i Florianópolis
och där var så många argentinare i vattnet att man behövde köra över dem.
Man var tvungen att skrika: "Hallå där!"
Man körde över dem som fartgupp.
Jag älskar din humor, Idiótavio.
-Va? -Nej, Héctor.
-Han heter Otávio. Minns du? -Otávio.
-Exakt.
Varför är han oförskämd?
Spansktalande förväxlar ofta V- och B-ljud.
Det gjorde han inte. Han la till "idi".
-Det blir "idiot". -Förlåt, Idiotávio. Jag menar Otávio.
Han gjorde det igen.
Kom så slår vi.
"Kom så slår vi"?
-Alltså… -Du är åtminstone varm nu.
Jag ogillar honom redan.
Lystring!
Det är medborgarhuset.
Det arkitektoniska komplexet omfattar byggnaderna runtom torget.
Som Petrópolis.
Och den fantastiska utsikten över Nahuel Huapi.
Ser ut som Piraífloden.
Miguel sa att det var vackert, men jag hade ingen aning.
Vet du varför snön är speciell, Mariana?
Varför då?
Den är den perfekta metaforen för människan.
Precis som människor, är ingen snöflinga den andra lik.
Är han poet? Poesi?
Vackert sagt, Héctor.
MARTIN'S HOTELL & GASTRONOMI
Vi fick de sämsta platserna.
Välkomna till familjen Martíns hotell.
Det är så vackert här.
Låt mig presentera Pablito. Jag menar "Pablinho".
Vår concierge.
Du, Pablito! Du glömde mitt bagage.
En minut bara.
Han har ena handen fri…
Nå, vad tycks om mitt hotell?
Det var min farfar som byggde hotellet.
Vilken fin historia.
Vi tar resten där inne. Jag fryser lite.
Vi tar det sen.
Jag kommer strax.
Otávio!
Jag sätter på värmen nu när du erkänt att det är kallt.
Tack.
Jag trodde argentinarna skulle nöja sig med Búzios och Santa Catarina
men nu tar de min dotter också.
Tänk att vi lyckades få ihop våra familjer.
Älskling… Vi bör nog vänta med att fira.
-Min pappa kan vara svår. -Säg inte så. Jag älskar din pappa.
Och jag älskar din. Jag kan prata om allt med honom.
Det kan jag inte med min egen.
Man kan prata med min pappa om allt så länge han får prata mest.
En finne i röven!
Hotellägare och historieprofessor?
Han lär oss åtminstone nåt. Till skillnad från dig som bara är jobbig.
-Hallå! -Vad?
Du tar hans parti?
Jag står ensam, Gud.
Vad har jag gjort för att förtjäna det här?
Du har gjort mycket dumt men nu är du här för Maris skull.
-Låt oss stötta henne och göra henne glad. -Du har rätt.
Nåt är nog fel på värmen.
Nu svettas jag jättemycket. Jag är jättevarm.
Svetten rann rakt ner mellan skinkorna.
-Otávio. -Du måste haft sönder den.
Först frös du, nu svettas du. Bestäm dig.
Hor-la, hur är det?
Det här är Otávio som talar.
Det är ett problem med mitt rum.
Värmen fungerar inte som den ska.
En minut bara.
-Nå? -Han sa "en minut" och la på.
Gud, vad trevligt.
Nu vill jag höra från min svärdotter.
Mariana, vill du berätta lite om dig själv?
Jag vill veta hur du och Miguel träffades.
Jag med.
Tinder, va?
-Inte Tinder. -Nej.
Vi spelade tillsammans på musikskolan.
Det var som kärlek vid första ögonkastet
fast snarare vid första stråkdraget.
Låt oss gå rakt på sak. Var har ni tänkt bo?
Jag tänkte precis fråga det.
-Var ska ni bo? -Var ska ni bo?
-Europa. -Europa.
-Där är ju kallt. -Det är kallt här också.
Har jag sagt att jag gillar kylan, eller?
-Pappa… -Bo i Brasilien. Där är varmt året om.
Jag är ledsen, Otávio, men Argentinas klimat är mycket mildare.
Vi har malbec, Messi, Bombonera-stadion, chorizobiff, dulce de leche…
Och Miguel måste ju driva hotellet.
Det logiska valet.
Du började bra genom att nämna Argentinas mildare klimat.
Brasilien har också dulce de leche.
Malbec kan vi köpa i affären.
Vi har stränder, karnevalen, fotboll, Pelé… Brasilien är mycket bättre.
Och Mariana ska snart ärva mitt gastronomiska imperium.
Det blir varken Argentina eller Brasilien. Det finns fler möjligheter i Europa.
Oavsett var ni väljer att bo
förtjänar båda familjerna att få fira er förlovning.
Jag gillar din blivande svärmor starkt. Vi tänker likadant.
Jajamän. Vi förtjänar att få fira.
Otávio, damerna har rätt.
Låt oss fira med en festmiddag.
En till? De bara äter.
-På en speciell plats. -Hej!
Låt mig presentera Carol, allihopa.
-Hej! -Hej.
Vår fantastiska vinlista är hennes verk.
Tack, Héctor.
Jag vill välkomna er till hotellet.
Jag hoppas att ni njuter av vår underbara vinkällare.
-Du är underbar. -Tack.
Hon är för bra för dig. Där har du inte en chans.
Du lyckades ju charma min mamma, så…
Jag har känt Carol sen hon var barn.
Ja.
Hon och Miguel brukade dejta.
Just det. Miguel! Hur mår du?
-Hej. -Hej.
-Mariana, Carol. -Jag har sett fram emot att få träffa dig.
Särskilt när jag fick veta att du är "musik" och brasilian.
Ja, jag är båda de sakerna. Brasilian och musiker.
-Alltså… -Genant, va?
Som om nån fisit i kyrkan.
Jag gick med på att låta Mariana träffa mina vänner.
Ska ni ut och festa?
-Ja. -Ja.
-Då går vi då. -Visst.
Du nämnde inte att ditt ex jobbar för dina föräldrar.
Eller att hon är snygg.
Du är snygg, Mari.
Det är mitt gamla liv.
Det hoppas jag.
Mitt nya liv är det vi ska bygga tillsammans.
-Vill du dansa? -Visst.
Tjena, läget?
Du där, kom.
Vill du hämta lite skummjölk?
-En minut bara. -Okej.
Jag tror inte han hämtar nån mjölk.
Nåväl.
Mjölk är bra på morgonen. Det är bra för tarmfloran.
-Hur ser dagens program ut? -Nån är visst peppad.
Man ska vara peppad när man är ute och reser.
-Idag ska vi till Cerro Catedral. -Jaha.
Jag har inte rest hela vägen hit för att se en kyrka.
Otávio, Cerro Catedral är en skidort.
Åker du skidor?
-Nej. -Jag surfar.
Surfar man kan man typ alla andra brädsporter.
Det stämmer inte.
-Klart det gör. -Visst.
Otávio, jag har ett ärende nere i stan. Vill du följa med?
Jag kan hitta lite vinterkläder åt dig.
Duger inte de jag har?
Jag har inget emot Joanas kläder.
Jag jävlas med dig.
Jag kom just hit och är inte sugen på att shoppa.
Då kan jag berätta hotellets historia för dig?
-Shoppa! Kom så shoppar vi! -Okej.
Miguel.
Det är svårt för brasilianer att lita på argentinare.
-Särskilt som far. -Ja, men du kan lita på mig, Otávio.
-Min svärfar, från Brasilien. -Hej.
-Svärfar? -Ja.
Fett!
Fet kan du vara själv. Varför är han så oförskämd?
Det betyder "häftigt".
-Fett betyder häftigt? -Ja.
Jaha.
Ursäkta, men den där är ball.
Syns min balle?
-Stöter han på mig? -Nej.
Jag fattar inte. Vad vill han?
Han gillar din jacka.
Tillbaka i ett nafs.
-Kan vi gå? Här ska inte nafsas nåt. -Han menar att han kommer strax.
Okej. Men du fattar varför jag rörde ihop det?
CAROL NYTT MEDDELANDE
På tal om röra, du och den där tjejen på hotellet…
Snygg, förresten. En riktig ögonfröjd.
Du hade en liten kärleksaffär med… Carol hette hon, va?
Hon är min vän. Hon hjälper mig med en grej.
Hjälper dig med en grej? Jag förstår.
Jag fattar.
Ursäkta mig!
Den här lär du gilla.
-Okej. -Om du tillåter…
Den går inte riktigt att…
Jag är ju rubbad! Jag hämtar en annan.
Sinnesrubbad? Ring polisen!
Han glor på min balle och medger att han är sinnesrubbad!
Han menar att han gjorde fel.
Ursäkta. Jag har nåt annat ballt här.
-Inga ballar tack! -En liten balaklava? För kylan.
För guds skull, Miguel!
Bariloches symfoniorkester har uppträtt i det här rummet.
Jag har varit mecenat till orkestern i många år nu.
Fantastiskt.
-Varifrån kommer din kärlek till musik? -Min mor.
Jag började för att hon var violinist.
Du måste vara stolt över att ha fört det vidare.
Ja.
Och det var fint av din far att betala för din utbildning i Europa.
Han betalade faktiskt inte.
Jag fick ett stipendium.
Nu kan han försörja dig.
Han är affärsman och det går väl rätt bra för hans gastronomiska satsningar?
Han driver bara en bar.
Men familjen saknade aldrig nåt.
Låt oss ta första fotot av familjen Soares-Martín i Bariloche.
-Otávio! Vi väntar! -Jag kommer.
Ni lär inte tro det här, men här i Patagonien är ölen varm.
-Seriöst? -Jag har en idé. Vänta.
Jag har bott i Saquarema så jag är gatusmart.
Iskall! Som en sälrumpa!
Vi är i Cerro Catedral, Sydamerikas största skidort.
Här finns 32 liftar och fler än 70 pister.
Är han hotellägare eller historielärare?
Vem vill med upp på Argentinas vackraste berg?
-Kom! Jag är så peppad! -För sjutton.
Kom hit, gumman.
Kom vi bara hit för att titta på ännu mer snö?
-Kom igen nu. -Kommer strax.
Historieprofessorn försöker undervisa min dotter och stjäla henne från mig.
Du har ju fått en egen beundrare i din svärson.
Jag håller ett öga på honom. Nåt är skumt men mig lurar han inte.
Det här är en medelsvår pist, perfekt för både skidor och snowboard.
Jag tar skidorna ner och så ses vi sen.
-Vem hänger med? -Jag! Men jag åker snowboard.
-Vad fräckt, Otávio! Åker du snowboard? -Det gör han inte.
-Du ska inte åka, pappa. -Kom igen nu.
Att åka snowboard är typ samma sak som att surfa.
-Låt din pappa roa sig. -Tack, svärson.
Ni ska veta att 1993 var jag bästa surfaren i hela Saquarema.
Vad är värst? Fel sport eller 1993? Det var 30 år sen!
Jag är i en tunna.
Hör på här nu.
Jag surfar på is, på vatten, på snowboard. Samma sak.
Vad är snö? Snö är bara fruset vatten. Eller hur, Norma?
Lystring!
Brasilianska svärfar och argentinska svärfar åker ner ihop.
Vi möts upp där nere.
-Då åker vi. -Ska vi åka ner?
-Kaffe, någon? -Gärna! Den här svärmodern fryser.
Var är Felipinho?
Han ser ut att må bra.
Kom så går vi.
Få se hur bra brassefar surfar.
Är Pelé rädd för att han vet att Maradona kommer att vinna?
Eller har argentinska svärfar redan vunnit
och Mariana och Miguel ska bosätta sig i Bariloche?
De ska aldrig bo i Bariloche!
Satan i gatan!
-Vad är det, Otávio? -Dumma argentinska kläder!
Det är nog inte klädernas fel.
-Sa du inte att det var som att surfa? -Det påminner om det!
Har du kul, svärfar?
Hur stannar man?
Ursäkta!
Tjena!
Allt väl?
Jajamän.
Du är snowboardåkarnas Pelé.
Idiotávio.
Jag ska visa dig vem som är idiot!
Hur stannar man?
Min lägenhet på stranden i Rio.
Varje morgon vaknar jag till solen och havet och tränar.
Visst är familjeträffen trevlig?
Den vore trevligare om min pappa roade sig lite mindre.
Att ha familjerna samlade här…
Nu inser jag hur mycket jag saknar Argentina.
Jag är glad för din skull.
Men du har väl inte ändrat dig om att flytta hit?
Nej. Det var bara en tanke.
Kom.
Bra, för vi sa ju att vi skulle bo i Europa för där finns fler jobb.
Ja, älskling. Ett avtal är ett avtal.
-Ja. -Kom.
Men säg till direkt om du ångrar dig.
För gör du det tar jag första flyget härifrån.
-Mari… -Taxi! Jag väntar på taxin.
Vänta, flintis!
Nå? Börjar du lära dig?
Saquarema 1993!
Sanningens ögonblick.
Vad i helsike!
Hjälp mig!
Hjälpo migo!
-Fort! -Kom igen.
Jag mår bra. Inte en skråma.
Men ni får fixa bulan i backen.
Som mitt äktenskap. En lovande start som slutade lindad runt ett träd.
-Allt väl? -Jag skulle inte säga "väl".
Det här är delvis ditt fel. Tro inte på allt pappa säger.
Tack så mycket.
Trots att det bara är fruset vatten fick vi idag lära oss
att det är stor skillnad på snö och havet.
Den största skillnaden är att där inte växer träd i havet.
Det var problemet.
Idag var en strålande dag
präglad av sämja, rivalitet och vänskap mellan Brasilien och Argentina.
Låt oss avsluta den på bästa sätt:
Med vin!
Jag tänker inte dricka.
De fattade inte skämtet men skrattar ändå.
-Det här är ett mycket speciellt vin. -Nu börjas det.
Druvor från en hemlig plats i Mendoza. Endast 100 flaskor tillverkas per år.
Intressant. Väldigt häftigt.
Jag tar ett glas till.
Nu är det bara 99 flaskor kvar.
Det är okej.
Det gör inget!
Det är okej.
Det gör inget. Det är okej.
-Prova det här andra vinet. -Slå upp lite.
Var inte snål. Fortsätt, fortsätt.
I Brasilien fyller man glasen.
Första smutten är som att dricka acaismoothie. Så här.
Det är en imponerande argentinsk malbec
som utmärks av sin kraftiga och robusta kropp
som den mest perfekta silkeshandske.
Förlåt, Héctor, jag menar inget illa. Det är kul att du är stolt
Du har säkert gått i terapi för du är på gott humör.
Men vad som är robust på riktigt är brasiliansk cachaça.
Det ger en en riktig käftsmäll.
-Var försiktig. -Vad? Jag är proffs. Jag spiller inte.
Det utmärks också
av sin djupa röda färg, nästan lila,
med djupa toner av mörkblått.
Får jag se? Mitt är inte blått.
Är ditt blått?
I Brasilien sammanfattar vi allt det du precis sa med en färg.
Vi kallar den "vin".
Vinfärgad.
Men vinets huvudsakliga egenskap…
-Egenskaperna tar aldrig slut. -…är aromen.
Peppar.
Jag kan inte äta peppar.
Rostade mandlar!
Är det mandlar i ditt? Inte i mitt.
Han gurglar.
Jag ska… Okej.
Han har inget bordsskick.
Det har också märkbara toner av körsbär.
-Struntprat. -Vilda björnbär!
Björnbär och körsbär? Det smakar man inte.
Jag tycker att det smakar…vindruvor.
-Skål! -Skål.
Hej!
Se vem som är här! Den falska fresterskan!
-Ursäkta? -Det är slang för "skönheten".
Tack så mycket.
Det är så kul att se er umgås.
Har ni trevligt?
Vi hade det tills nyss.
Héctor, jag ska gå nu.
-Behöver ni något mer? -Nej.
Ta ett glas vin med oss.
-Bra idé! Slå dig ner. -Okej.
-Tack. -Varsågod.
Carol, kan du gissa vilket vin det här är?
Oj, få se…
Carrera, malbec, 2011.
Fantastiskt!
-Otroligt. -Bravo.
Tack.
Jag fick intresse för vin när jag var ihop med Miguel.
Vi reste mycket med Norma och Héctor.
-När vi dejtade. -Jag fattar.
Det var då jag blev sommelier.
Imponerande.
Hör här, Carol. Visste du att jag också är sommelier?
Är du?
Cachaçasommelier.
Bara på doften kan jag känna vilken bakfylla den kommer att ge en.
-Men jag är även kännare av andra ting. -Jaså?
Till exempel fulspel.
Jaha.
Jag ska bege mig.
-Tack. -Ingen orsak. Gracias.
-Hej då. -Sätt dig, pojk. Du är chanslös.
Säg mig, svärfar, är du expert på något annat?
Bordsfotboll? Eller som vi kallar det, metegol?
Totó?
Är det du på bilden, Héctor?
Nej, det är min gammelfarfar. Den första Martín.
En kriminell.
Tavlan ska tydligen vara värdefull
för konstnären var en kubist i Picassos umgängeskrets.
-Nämen! -Oj!
-Men jag skulle aldrig sälja den. -Ingen vill ha den.
-Det är enda bilden av honom. -Det fanns ju inga kameror då.
Var är Miguel?
Förmodligen på toa.
Nu ska jag allt…hämta honom. Vi behöver vara fler som spelar.
-Jag hämtar honom. -Otávio…
Gillar du den?
Väldigt mycket.
Men snälla, Miguel.
Du blir helt näck.
-Kan du hjälpa mig? -Visst.
Vad fan?
Vad tusan?
Jag letade just efter dig. Vilket sammanträffande.
-Allt väl? -Vill du vara med och spela?
Jaha… Totó?
Precis. Totó.
-Eller metegol. -Precis.
-Kom. -Vi spelar.
Argentina mot Brasilien. Avspark!
Héctor!
Maradona tar bollen, har den.
Han passar till Caniggia!
Mål!
Snurra inte målvakten. Bara i sidled.
Precis som VM 1990 i Italien!
-Men Brasilien… -Vi kör igen. Släpp bollen.
-Inte nu. Kör! -Nu gör vi mål.
Kaká har bollen, upp till mittfältet. Passar till "kejsaren" Adriano.
Tredje tilläggsminuten i andra halvlek. Kejsaren skjuter!
Mål!
Brasil!
-Brasil! -Kejsaren Adriano!
Fyrtioåtta minuter in i andra halvlek och Brasilien vinner Copa América 2004!
2021 års Copa América i Maracaña, då?
Det nämner ni inte.
-Hur många VM har Argentina vunnit? -Ynka tre, tror jag.
-VM senast då? -Tyst!
-Kom igen, vi spelar. -Låt oss.
Vi spelar.
Du snackar mycket för att spela så kasst.
-Nu kör vi. -Kom igen!
Kom igen då. Försök bara!
Spela.
Se där, mål!
Mål!
Brasil!
Femfaldiga mästare!
Sover du?
Älskling.
Såg du Miguel med den där tjejen?
Carol.
Att de skrattade och så.
De brukade dejta.
Jag ser allt argentinarnas fulspel.
Otávio.
Du är svartsjuk, va?
Du såg henne knappt på tre år och hon vill kanske aldrig träffa dig mer.
Jag tycker bara att Miguel inte är den rätte för henne.
Finns det ens nån som du tycker duger?
Det måste finnas nån trevlig åt min dotter som förtjänar det bästa i livet.
Bonus om han inte är argentinare.
Lägg av. Nu sover vi.
-Ska du sova? -Ja.
-Jag tänkte att vi kunde… -Vi måste upp tidigt.
Vi har utflykten och festmiddagen.
-Fler historielektioner. -Lova mig en sak.
Förstör ingenting imorgon. Låt oss bara njuta av resan.
Jag lovar.
-Jag vet vad de ska visa oss imorgon. -Vad?
Snö.
Se där, älskling.
Jag erkänner att jag hade fel. Här är jättevackert.
-Det var värt promenaden. -Lyssna nu här.
Jag sa att jag hade fel. "Värt det" är att överdriva.
Miguel, hitta inte på nåt galet nu. Resan har varit en sån röra.
Vad skulle kunna gå fel? Vi ska bara åka pulka.
Jag älskar att ni argentinare alltid är så optimistiska.
Ni är optimisterna. Ert år börjar först efter karnevalen.
Som sig bör.
Min son har rätt. Att åka pulka är så kul.
-Sa ju det. -Och helt ofarligt.
Helt ofarligt för en soffpotatis som dig.
Precis som en surfbräda.
Notera att jag inte började den här gången.
Jag ska visa flintisen vem av oss som är en potatis.
Ursäkta, men framför er ser ni en atlet.
Bara några siffror från Estrada do Dendê, 1979.
Jag, krokbenade Tom och Marcinha.
Jag hade min lådbil. Jag var oslagbar.
-Jag har koll på dig. -Kör, älskling!
Det här går snabbare än en lådbil!
Vill du förlora igen?
Mitt fel, Idiotávio.
-Jag mister tålamodet. -Och din dotter!
Inte min dotter!
-Jag ska allt visa argentinarjäveln. -Nu provocerar du mig.
Här har du!
Sluta, båda två!
Provocera mig inte.
Vad händer?
Sluta!
-Idiotávio! -Flintis!
Varför en argentinare?
Varför en brasilian?
-Det är ditt fel. -Mitt?
Mitt?
Ja, ditt!
Jag vet att det vore trevligare utan dem men de kan vara i fara.
Jag är rädd att de stöter på nåt djur.
Det är nog djuren som bör vara rädda för dem.
Vilket skämt! Jag ska säga dig en sak.
På grund av dig är vi fast i nån dum hemmavideo.
Det är ditt fel.
Du är svartsjuk för att din dotter gillar mig mer än dig.
Nu gick du för långt. Vilken jäkla cirkus.
Vad? Kasta då!
Sluta!
Vi måste samarbeta för att ta oss härifrån.
Jäkla clown.
Det är fel läge att ha ego.
Ego? Ska du säga?
-Vet du vad ego är? -Vad?
Ego är den lilla argentinaren inom alla.
Och vet du varför brasilianer måste begravas längst in i mausoleum?
Nej.
För innerst inne är de trevliga.
Den var bra.
Den var ny.
Du är rolig du.
Naturligtvis är jag det. Jag är ju brasilian.
Vi är roligare än argentinare.
Jag har funderat.
Vi är mer lika än vi tror, Idiotávio.
Tänker du fortsätta kalla mig det?
Vad var det?
En puma.
-Gud! Vi sticker! -Gud!
Héctor.
Vi måste diskutera en känslig sak. Då vi ska dö så säger jag det rakt ut.
Du vet väl att Miguel vänstrar med Carol?
Kvällen vi drack vin hörde jag dem ha ett konstigt samtal.
Mariana är för ung för sån smärta.
Jag vet att Miguel och Carol var djupt förälskade.
Så du instämmer att vi måste ingripa om nåt lurt försiggår?
Tja, vi borde inte, men…
Jag vet inte om jag gillar att de gifter sig.
Faktiskt så…
Inte jag heller!
Vi måste överleva så att vi kan rädda våra barn.
-Vi dödar puman. -Ja.
Döda!
Lugna er.
Där är en människoätande puma här! Fruktansvärd och farlig!
Lugn, det var ingen puma.
Det var kissekatten Félix här.
-En katt? -Nä!
Det var då vi hörde puman.
Den röt nåt så fruktansvärt.
Och det var ingen renrasig puma, utan delvis jaguar, leopard…
Men besten ville inte slåss.
Den försökte försvara… Det är så vackert.
Ett ögonblick.
-Den ville försvara sina ungar. -Sina ungar!
Det gjorde mig så rörd! Jag blir tårögd.
Den försvarade sina ungar, precis som pappor gör.
En pappa som älskar kan begå misstag.
-Men det är alltid… -Alltid.
-För ungarnas skull. -För ungarnas skull.
-Vi överlevde. -Ja!
Vad bra att det lilla äventyret gjorde er till vänner
men låt oss fokusera på huvudpersonerna, Mari och Miguel.
Men vår historia…
Vi går till rummen och gör oss redo
för kvällen ser ut att bli mycket speciell.
När jag intet hade längtade jag
När allt jag kände var saknad väntade jag
När jag frös darrade jag
När jag var modig ringde jag
När brevet kom öppnade jag det
När jag lyssnade på Prince dansade jag
När ögat glimmade förstod jag det
När jag fick vingar flög jag
När du kallade kom jag
När jag insåg var jag redan här
När jag fann dig tappade jag behärskningen
När jag såg dig blev jag kär
Amarazáia zoê
Záia, záia
A hin hingá
Jag är så glad att våra pappor äntligen blivit vänner.
Helt otroligt att det funkade.
-Jag sa ju att det skulle bli trevligt. -Ja.
Du får acceptera din far för den han är.
Han är en fantastisk pappa.
Han är bara lite knäpp.
-Jag är så glad man kan bli. -Jag med.
PAPPA: DE SÖKER MUSIKER PÅ…
-Älskling. -Ja?
Bariloches symfoniorkester söker visst nya orkestermedlemmar.
Vi har ju pratat om det här. Vi ska tillbaka till Europa.
-Ja, men… -Inga "men".
Låt oss fokusera på nuet, inte framtiden. På att fira med våra familjer.
På att våra pappor slutat fejda och stöttar oss.
-Okej? -Okej.
Kom.
Jag vet att vi har en fest att gå på men det kan vara ett sluttande plan.
Vad snackar du om?
Héctor tycker också att det är skumt att Miguel och Carol verkar så nära.
Nu är vi två misstänksamma svärfäder.
Jag visste att ni två skulle ställa till fler problem ihop.
-Två dominerande fäder. -Jag vill bara att hon ska bli lycklig.
Älskling…
Felipinho var det bästa som hänt mig, men jag var väldigt ung.
Hans far stack och min stöttade aldrig mig.
Det första man lär sig som förälder är att man är som en fåraherde.
Du tappade mig med den liknelsen.
-Otávio. Seriöst. -Jag skämtar.
Man får lära sig att acceptera att allt är bra.
Däri problemet.
Jag tror inte att allt är bra.
Otávio, lyssna på mig.
Jag förbjuder dig att förstöra firandet.
Jag förbjuder dig att säga nåt dumt förrän middagen är över. Förstått?
Och även om du skulle ha rätt så är det Maris val.
Uppfattat.
-Jag lovar. -Bra.
Bra.
-Älskling? -Ja?
-Jag går ut en sväng. Kommer strax. -Okej.
-Pappa? -Hej, gumman.
-Vad är det? -Jo…
-Alltså… -Pappa?
Vad har hänt?
Jag…vill prata med dig om en sak.
Vad?
Du…
Du är lika vacker som din mor.
Nej, hon var vackrare.
-Struntprat. -Det var hon.
-Du är så vacker, gumman. -Tack.
-Jo… Okej? -Älskar dig, pappa.
Jag älskar dig med. Massor.
-Får jag gå nu? -Åh, givetvis.
-Men… -Hej då.
Hej då.
Det var här min far berättade för mig att hotellet skulle bli mitt.
Jag ville göra detsamma med dig, men då sa du att du ville bli artist.
Det var en bra dag.
Jag var rädd att du inte skulle acceptera det.
Men det gjorde jag.
Jag har funderat.
Jag förstår kärlek, självklart gör jag det.
Men det är inte lätt.
Särskilt inte för ett så ungt par.
Och att bo långt bort i Europa, utan stöd, som artister…
En tanke slog mig.
Familjens lägenhet här i Bariloche, den är er.
Jag är mecenat till Bariloches symfoniorkester.
Och god vän till direktören.
Jag kan kanske fixa in Mariana.
Vad sägs?
Det kunde funka.
Självklart kan det funka. Ni kunde fortsätta leva som artister.
En lägenhet utan kostnader, ingen hyra.
På så sätt kan du fortsätta vara artist.
Fast lite närmare oss.
Tack.
Carol?
-Hade du inte redan ätit? -Har det ben äter man med händerna.
Han uppförde sig väl i dag. Han förtjänar det.
Svärfar!
Nu förstår jag äntligen varför folk älskar argentinsk mat.
-Jag sa ju det. -Det här… Vad är det?
Patagoniskt lamm, Otávio.
Patagoniskt la… Tack, pojk.
Det här patagoniska lammet är helt jäkla patafantastiskt.
Kul att du gillar det, kompis.
Nöjet är mitt.
Svärfar!
Vi har blivit vänner.
"En cachaçasommelier."
Vad tycker du om vinet?
Jag har lärt av dig!
Jag får visa. Först virvlar man vinet.
Sen sniffar man.
Vilda björnbär!
-Bravo! -Bravo!
CAROL: JAG ÄR HÄR
Han är redan malbecsommelier.
Jag måste gå en stund. Strax tillbaka.
-Kommer strax. -Okej.
Så gott.
Vinets tanniner är så effektiva att det redan runnit igenom mig.
Jag behöver gå på toa. Kommer strax.
-Vart ska du? -Det sa jag ju nyss.
Du lovade mig.
Ursäkta mig, men det krisar.
-Jag kan inte. -Bara virvla, Joana.
Långsamt.
Ursäkta mig! Hallå!
Jag vet att vi firar
men jag måste berätta nåt mycket allvarligt.
Du som var så duktig. Ska du börja igen nu?
Jag vet att jag redan har skämt ut mig.
Du tycker att jag är världens sämsta pappa.
Men nu ska jag visa att jag är bäst.
Efter att jag sagt det här kanske du gillar mig ännu mindre.
Men sen blir jag bäst.
För precis som jag misstänkte
är läget mycket värre, men du bör få veta.
Jag hänger inte med.
Miguel vänstrar med Carol!
Ursäkta?
Lugn, det är bara en svartsjuk far som är nojig.
Jag märkte nåt vid vinmiddagen, med allt spottande.
Det var då jag började misstänka det men i dag bekräftade jag det hela.
Hur då?
Miguel strulade med Carol inne på toa.
Precis!
Ska vi skåla?
-Kom du därifrån? -Vad har hänt?
Vad höll du på med?
Pappa sa att du var med Carol.
Det var jag. Det stämmer.
Gumman, det tar emot att säga, men de…
De körde på vilt inne på toa. Båsen skakade.
Vänta nu lite…
-Förlåt mig. -Intrigen tätnar.
Vad har vi missat?
Var det du som var med Carol? Inte Miguel?
-Miguel? -Miguel?
Inte?
-Jag med Miguel? -Ja.
Varför säger du så? Nej!
Det finns inga känslor mellan mig och Miguel längre.
-Inga. -Tur för mig.
Men kvällen för vinmiddagen såg jag dig med Carol.
-Du sa "du blir näck". "Nu näckar vi." -Det betyder "skallig" på spanska.
Spanska är det man får om man tar logiken ur portugisiska.
Missförståndet beror på…
Jag ville att det skulle bli en överraskning.
Vad har du där?
-Är det en Stradivarius? -Ja.
Jag vågar inte ens röra den.
Det är för mycket.
Visst är det för mycket, pappa?
Förlåt mig, gumman.
-Det här skulle bli en trevlig kväll. -Men det är det väl?
Du förstörde den. Vad du gjorde var befängt.
Lugn, Mari.
Glöm gamla synder. Det är inte din pappas fel.
Han gjorde som han alltid gör.
Eller snarare vad han aldrig gör. Än en gång höll han inte vad han lovat.
Varför försöker jag ens? Jag borde veta att det är tomma löften.
Lugn, Mari. Vi glömmer det.
-Blev du inte glad? -Det är för mycket att ta in.
Jag har en överraskning till.
Vi ska fixa in dig i Bariloches symfoniorkester.
Va?
Pappa erbjöd oss en lägenhet där vi kan bo utan att betala hyra.
Det är början på vårt liv. Det skulle ge oss en jättebra start.
Jag kan inte fatta att du gör så här.
Vad menar du?
Bostad och jobb.
Det är mer än vi skulle ha i Europa.
Vad bra att du har tänkt på allt. Eller snarare att din pappa fixat allt.
-Men tänkte du på vad jag vill? -Du har sagt att det är det du vill.
Jag försöker ge dig det.
Att besluta det utan att prata med mig har inget med min vilja att göra.
Hela livet har jag drömt om musik.
Pappa försökte få mig att sluta med den men han lyckades inte.
Jag träffade dig i Europa men han ogillade mitt val av partner.
Jag har alltid gillat dig.
Nej, Héctor. Du och min pappa är likadana.
Två själviska män som håller fast sina barn.
I Rio eller i Bariloche, ni är likadana.
Men det värsta, Miguel, är att du låter din far köpa vår framtid.
-Vi bestämmer vår framtid, älskling. -Jaså? Är du säker på det?
För du frågade inte mig innan du bestämde allt det.
Jag ville överraska dig.
Vi skulle bestämma det ihop.
-Jag är färdig här. -Mari…
Mari… Gumman…
Miguel.
Du respekterade inte din blivande fru eller hennes vilja.
Du har rätt, mamma.
Vi hade planerat allt ihop.
Men pappa sålde mig på idén om ett bekvämt liv för att ha mig nära.
Men hon lugnar sig säkert.
Hon känner mitt sanna jag.
Var då ditt sanna jag.
Vad väntar du på? Spring efter henne.
Spring, min son. Spring!
Spring.
-Nöjd nu, Otávio? -Jag kunde fråga dig samma sak, Héctor.
-Jag kämpade för vår son. -På fel sätt.
Och jag kämpade för min dotters lycka.
Svärfar, vi måste göra nåt.
Vi får jaga ifatt dem.
-Förlåt. -Felet var mitt.
-Nej, älskling. -Jo, älskling.
-Kom! -Kom igen, Otávio.
-Kom, Felipe. -Kom.
För guds skull.
In i bilen, allihopa!
De är på väg till hotellet!
Vi åker.
Kom.
Kör!
Jag vill ha min dott…
Herr "En Minut".
-Har du sett min dotter Mariana? -Ja.
Hon var här men gav sig av i ett huj.
-På en hoj? Har hon mc-kort? -Det betyder "snabbt".
-Det här tramset nu igen? -Ja.
Tänker du vad jag tänker?
Då sticker vi.
Vart ska vi?
Till flygplatsen. I ett huj!
-Skynda! -Fort!
AVGÅENDE FLYG
Jag visste vart du var på väg.
Jag känner dig bättre än någon.
Och jag förtjänar att du lämnar mig i Bariloche för alltid.
Men du är även den som känner mig bäst.
Och du vet att den Miguel som svek våra planer
inte var den du älskar.
Jag vet inte vem du är längre.
Jag fick panik, Mari.
Jag betedde mig som den jag var innan jag träffade dig.
Men jag vill bara vara den Miguel du föll för.
Mannen du vill gifta dig med.
Här.
Skulle jag förlåta dig för att du ger mig en fiol?
Nej, jag vet att du inte låter dig köpas.
Men öppna den är du snäll.
Vad är det?
Fiolen var en gåva jag ville ge dig.
Men nu förstår jag att det viktiga är etuiet.
Det tomma etuiet.
I det får vi plats med allt vi ska bygga tillsammans.
Det ska rymma livet vi delar, sida vid sida.
"Shida vid shida."
Det var den sämsta ursäkt jag hört.
Dessutom är etuiet för litet. Lär vårt liv rymmas i det?
Nej, givetvis inte.
Det vore omöjligt att hitta ett etui
som är stort nog att rymma allt vi ska genomleva ihop.
Förlåter du mig?
Ja.
Jag älskar dig.
Jag älskar dig med. Massor, dumbom.
-Dumbom? -Ja.
Bara parkera!
Skynda, Felipinho. Stoppa dem! Ställ till en scen eller nåt.
Stanna inte. Skynda!
De måste vara här nånstans.
Sista utropet för flyg 2012 till Rio de Janeiro.
Här borta! Kom!
-Fort. -Här borta!
Skynda!
Tyvärr, men det stämmer inte…
-Hej! Héctor… -Hur står det till?
-Ni får inte vara här. -Ni kanske känner mig. Héctor Martín.
Héctor! Hur mår du?
Lystring!
Kära passagerare!
Vi har tagit emot ett bombhot.
Se upp! Fly!
Nej, de får inte fly! De måste stanna!
Stanna där ni är!
-Stanna där ni är. Rör er inte. -Är det min pappa?
Jag tror det.
-Ut med er! -Muchas gracias!
Kära passagerare, allt är under kontroll.
Mari!
Innan du säger nåt vill jag bara säga en sak.
På flyget till Bariloche minns jag att du bad mig att bara vara din pappa.
Jag klantade mig, gumman.
Jag är världens sämsta pappa.
Jag var självisk, svartsjuk och kontrollerande.
Än en gång höll jag inte vad jag lovat.
Men jag vet varför jag blev sån efter att din mor dog.
Vet du varför, gumman?
Jag ville ha allt på mitt sätt, inte ditt.
Jag var rädd.
Jag är feg.
Rädslan för att mista dig fick mig att mista dig.
Men kvinnan du har blivit har lärt mig något.
Vad kärlek betyder, och att man ska respektera andras åsikter.
Förlåt mig, gumman.
Jag är så ledsen.
Det är okej.
Jag älskar dig så.
Förlåt mig, min son.
Jag tänkte bara på mig själv och lyssnade inte på dig.
Jag lovar att aldrig göra så igen.
Var lyckliga tillsammans.
Otávio och jag har varit de sämsta svärfäderna i hela Mercosur.
Det har du rätt i.
Förlåt att jag misstänkte dig, Miguel.
Och för att jag krossade dig i bordsfotboll.
-Brasil! -Brasil!
Hörni, lyssna!
Nu när turturduvorna är sams igen
och fossilerna till svärfäder har lärt sig att de måste stötta sina barn,
har Joana och jag en idé.
Tänk om vi ordnar en plats där Miguel och Mari kan gifta sig?
-En plats som argentinare… -Älskar!
BÚZIOS ETT ÅR SENARE
Vi sätter igång musiken. Annars…
Kör.
Sex, sju, ått…
-Hon är så vacker. -Ja.
Carol, tager du Felipe till din äkta make?
-Ja. -Felipe?
Självklart.
Så fint!
-Pappa. -Hej gumman. Hej Miguel.
Har du hört att Miguel ska spela i Berlins symfoniorkester?
En av världens främsta orkestrar.
Grattis. Det måste vara en ära, som att spela i VM.
För Brasilien då, förstås.
-Det här är till dig, pappa. -Vad är det för nåt?
En biljett till Venedig.
Jag ska spela "De fyra årstiderna" där Vivaldi komponerade dem.
Jag vill att du kommer.
Din mor brukade spela dem.
Exakt.
Givetvis kommer jag.
-Här har vi dem. -Hej.
Eftersom familjerna är samlade vill vi berätta en överraskning.
Jag vet! Ni ska äntligen gifta er? Blir det bröllopsfest?
Nej, mamma. Nåt annat.
Åh, jag vet.
Mellan alla konserter besöker ni oss i Brasilien?
Nej, inte det heller.
-Ni tänker ta alla semestrar i Argentina? -Nej.
Det blir en ännu större utmaning för både svärfäder och svärmödrar.
Ni ska få barnbarn!
Herregud!
Bravo!
-Miguel! -Otávio!
-Du blir en fantastisk pappa. -Tack.
Var ska mitt barnbarn födas?
-I Brasilien, så klart. -Här? Nej.
Nej du. I Argentina? Glöm det!
Vädret här är toppen. Sol, strand, jod. Barn mår bra av det.
-För mycket sol är skadligt för barn. -Det är skadligt för dig.
Du blir röd som en kräfta när du blir solbränd.
Mitt barnbarn ska bli surfare som sin morfar.
Vi föds med inbyggt solskydd.
Undertexter: Rasmus Edlund