Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
Evo ih. Moji suigrači u virtualnom nogometu.
Nicola, znanstveni novak. On je jedini oženjen.
Gianni, budući mladoženja. Moj najbolji prijatelj.
Federico, uspješan odvjetnik.
Ja, mladi neuspješni scenarist.
Francesco, ćelavi osamljenik.
I Jacopo.
Samozaposleni slobodnjak izvan sustava PDV-a.
Hajde, dečki. Igramo do deset.
-Idemo! -Do deset!
-Do deset. -Deset? Dečki, uozbiljite se.
Imam kćer. Budimo ozbiljni.
Sutra se ženi.
-Ima gonoreju. -To je tajna.
Bolje da s njim ni ne počinjem.
U mirovini je dvije godine. Ti si trudan.
Nemamo više snage kao nekad.
I, što ćemo?
Ako dođemo do tri…
Bit će gadno. Kao tvoja debela mama.
Ne možeš to reći. Ne šalim se.
Ne šalim se.
Možda bih te trebao podsjetiti da smo se u travnju 2014.…
Sjećaš se? Obećao si da nećeš vrijeđati moju mamu deset godina.
Zar nije tako? Zašto se smiješ?
Unatoč dobrom oku za detalje, nešto si previdio.
Koji je danas dan? Koja je godina?
Travanj dvije tisuće…
Ne! Govnari!
Ne mogu vjerovati. Baš ste gadovi!
Samo da razjasnimo.
Svi ste stavili podsjetnik…
-Ne. -Podsjetnik…
Čekali ste ovaj trenutak da mi uvrijedite majku?
Federico!
Čekao bih još deset godina
samo da ti kažem da ti je majka drolja.
Na Giannijevoj smo se momačkoj šalili na račun tuđih majki.
No onda je sve pošlo po zlu.
SLJEDEĆI DAN
Dobro jutro, ljubavi. Zamisli, vjenčat ćemo se.
Gianni, sve smo počistili.
Ostavili smo samo neke stvari u dvorištu. Gdje si?
Hajde!
Brže!
Gianni? Prijatelju, gdje si?
Idemo u crkvu. Je li sve u redu?
Hajde, cure!
Bježite!
LJUBAV ZOVE
Jesi li mu poslala poruku?
Mladoženja još nije stigao.
Još ga nema.
Zašto ništa nije rekao?
Što se dogodilo?
Dragi, ne želim te požurivati.
Samo polako. Pa nije nam ovo najvažniji dan u životu.
No budi ljubazan i reci mi gdje si, jebote.
Rekla sam ti.
-Mama. -Je li stigao?
Gdje je Gianni?
-Čuo si se s njim? -Stiže.
-Ustanite. -Ni riječi.
Hajde, diži se.
Nemojte ništa reći.
To boli!
-Brže! -To boli!
Federico!
-Idemo. -Kamo ih vodite?
Federico!
Dečki!
Federì!
Što ste mu učinili? Simone!
Simone!
TAJ PROKLETI VIRTUALNI NOGOMET
Dobra večer.
-To je vaš odvjetnik? -Da.
Federico Leone
iz odvjetničkog ureda Leone.
Čast mi je upoznati vas.
-Bravo… -Zašto to kažete?
Cijenjen sam stručnjak.
„Cijenjeni stručnjače”, znate li da imate penis…
Da.
…nacrtan na vratu?
Da.
-Koliki je? -Prosječan.
-Zašto mi nisi rekao? -Bilo nam je smiješno.
Rizzo, počnimo.
Dakle, g. Pascale,
vi i vaši prijatelji
posljednji ste vidjeli Giannija Martinija živog.
-Živog? -Što?
Na njegovoj momačkoj zabavi. Sinoć.
Inače bismo pričekali s istragom,
ali imamo razloga vjerovati da mu se nešto dogodilo.
Nešto jako loše.
Čekajte, je li ovo…
Krv.
Krv Giannija Martinija.
A vi ste
jedan od osumnjičenih.
Nadam se da se šalite.
-Dakle? -Što želite čuti?
Prijatelj mi je. Nikad mu ne bih naudio.
Stvarno?
Zanimljivo.
Jer ste mu u grupi vaše virtualne nogometne lige
mnogo puta prijetili da ćete ga ubiti.
Sto pedeset dva puta.
Hvala, Rizzo. I to samo ove godine.
Ma dajte. Sigurno ste i vi nekome prijetili u grupi…
Nisam. To je ozbiljan zločin.
Objasnite, molim vas.
Želite li nam još što reći o protekloj noći?
Recite mu da mu je bolje da surađuje.
Ničega se ne sjećam!
Naravno.
Tipično, zar ne? Kad dođu ovamo, sve zaborave.
-Da, tipično! -Što? Na čijoj si ti strani?
-Ničega se ne sjećam. -Hvala, Morabito.
Nema na čemu.
A sjećate li se nje?
Kakve to veze ima s Andreom?
Odakle je znate?
Duga je to priča.
Onda je skratite.
Ako mene pitate, za sve je kriv Dybala.
Tko?
Dybala.
-Dybala. -Da.
-Tko? -Dybala, nogometaš.
Bio je kraj kolovoza
i bili smo spremni za dražbu u virtualnom nogometu.
Slijede vijesti o nogometnim transferima.
S nama je Riccardo Gentile. Dobro jutro.
Dobro jutro!
Riccardo, obično se ne baviš transferima,
ali priča se da imaš bombastičnu vijest.
Da, ali možda nećete biti presretni.
Paulo Dybala upravo je potpisao za Lazio.
-Što? -Koji kurac…
-Predsjednik Lotito ga je otkupio. -Ne.
-Nemoguće. -Koji kurac?
-Lotito ga je otkupio? -Dybala ide u Lazio.
Sranje!
Linije će nam se užariti. Što se događa?
-Poludio je? -Potpisao je trogodišnji ugovor.
Bit će tiskovna konferencija na Piazzi della Libertà.
-Objavit će… -Stani!
Što će objaviti, Riccardo?
-To je samo šala. -Skoro sam dobio srčani udar!
-A sada reklame. -Pazi!
Poliklinika Buđenje…
PRVO POGLAVLJE PRAVIH OSMERO
OSAM MJESECI PRIJE
Golem gubitak.
-Hvala. -Moja sućut.
-Hvala. -Riccardo.
Kladio sam se na Pellegrinija.
Nećeš uložiti na kapetana? Izvodi jedanaesterce.
Stvarno je mrtav.
Nevjerojatno.
Tako umrijeti s 35 godina. Pred njim je bio čitav život.
I čekao je dijete.
-Tjedan dana prije dražbe… -Dragi.
-Dođi. -Što sam rekao?
-Moja sućut. -Doveo si je na sprovod?
Ovdje se nitko neće buniti ako zaplače. Moja sućut.
Ne plače.
Jer ga nije dobro poznavala. Nisu bili bliski.
Ljudi, što ćemo s dražbom?
-Misliš da je trenutak za to? -Uvijek.
-Stvarno? -Da.
Trideseti kolovoza. Od svih dana…
Nisi mogao umrijeti prije dva mjeseca?
-Organizirali bismo se. -Oprosti. Jako su uzrujani.
Ne mogu vjerovati. Samo potpuni samotnjaci propuste kolovoz.
-Starci, svećenici, žene, djeca… -Čujete li me? Zašto niste… Oprostite.
Francesco, vidi.
Odaj posljednju počast Riccardu.
Dybala je moj, govnaru! Pokaži mi ga!
Ne. Ipak nam je prijatelj.
-Vaš prijatelj. -Više ga ne možemo spasiti.
Ali možemo spasiti našu ligu.
Stvarno je to rekao?
Pred pokojnikovom obitelji?
Niste normalni.
Vjerujte, nije lako naći osmog igrača.
Zato smo pokrenuli najveće testiranje u povijesti virtualnog nogometa.
Kristofor Kolumbo proslavio se otkrićem Amerike,
ali ponajviše što je bio…
Tko je postigao najviše golova u Serie A…
Kojem se vrataru u Serie A najduže nije zatresla mreža? Pomoći ću vam…
Prvi talijanski nogometaš koji je dobio Zlatnu loptu?
Tko je igrao lijevog beka u Anconi u sezoni 2003. / 2004.?
Gigi Sartor, 166 nastupa u Serie A.
Tri uzastopna kupa UEFA-e, sve s talijanskim ekipama.
S Interom u sezoni 1997. / 1998. i s Parmom 1998. / 1999.
Rekord dijeli s još dvojicom igrača.
S Kolumbijcem Radamelom Falcaom i Nijemcem Markom Marinom,
koji se baš nije proslavio u Fiorentini.
-Nije se proslavio? -Da, nije.
-Mnogo znate. -Hvala.
Možda i previše.
Bio je vratar…
Goni se.
Baš si gad.
Napadači Catanije u sezoni 2006. / 2007.
Corona, Mascara i…?
Corona, Mascara…
Daj, to je lako.
Corona, Mascara i Martuccello!
-Lijevo krilo. -Ozbiljno?
Hvala. Javit ćemo vam.
A prije toga…
Martuccello!
Idemo dalje!
-Cijeli sastav. -Ne sjećam se cijelog…
Onaj iz 2007.
-Zdravo. -Zdravo.
Zdravo.
Mogu li vam pomoći?
-Spinesi. Gionatha Spinesi. Ne Jonathan. -Prihvaćaš 19 bodova?
Odbio si, pa se vidimo sljedeći put.
Doviđenja.
Spinesi, napadač Catanije?
Koji je igrao s Mascarom i Coronom?
Ne, odgovor je bio Spinoza…
U svojoj Etici tvrdi da je dobro…
Oprostite, u pogrešnoj sam dvorani.
Tottijev prvi gol u Serie A. Ovo je lako.
Oprostite, zar ne birate osmog igrača za virtualni nogomet?
Ne.
Da, imate pravo.
Ako vas žena pita igrate li virtualni nogomet, odgovorite negativno.
Zašto? Volim muškarce koji ga igraju.
Uvijek imate o čemu razgovarati.
Zar ne?
Sjednite.
Hvala.
Ne možete me to pitati.
-Ondje? -Da.
Kakvo je to pitanje?
Tko je bio najbolji strijelac Intera u sezoni 2007. / 2008.?
Ja sam Simone.
Andrea.
-Andrea, možemo na ti? -Naravno.
Zašto nam se želiš pridružiti?
Želim položiti sve svoje nade u sreću
u igri nad kojom nemam nikakvu kontrolu?
Sjajan odgovor.
Tko? Fortunato?
Ali zašto s nepoznatima? Zar nemaš prijatelje?
Nedavno sam se vratila u Rim.
Shvaćam.
Htjela sam se pridružiti staroj ligi, ali nisu me htjeli.
Gadovi. Zašto?
Nije da mi smeta, ali zašto?
Namjestila sam utakmicu.
Aha.
Skandal Stopalogate.
Moj je protivnik htio fotku mojih stopala.
Bila sam spremna učiniti sve, ali zanimalo ga je samo to.
Ali imaš kurje oko.
Svidjela su mu se.
I meni se sviđaju.
Znaš da takve stvari ne bi nikad trebala reći u ovakvoj prilici?
Znam, ali nisam htjela lagati.
Ne znam bi li te ostali primili u ligu.
Molim te.
To će biti naša mala tajna.
Jako mi nedostaje virtualni nogomet.
Nedostaju mi jutarnje prijetnje smrću u grupi.
Nedostaje mi nada nedjeljom da će neki bezveznjak dobiti ocjenu 6,5.
-Dobro. Shvaćam. -Oprosti.
Oprosti.
Molim te.
Pruži mi priliku.
Bih li trebao?
Gospodo. Ovo je trenutak istine.
Imamo dva kandidata.
Ovo je prvi kandidat. Mirko.
Neizmjerno nogometno znanje. Pouzdan igrač.
Problem bi mogao biti što svaki dan objavljuje ovakve memeove.
Na primjer.
-Ne! Makni to. -Bože!
Možete li zamisliti takve stvari svaki dan u našoj grupi?
A mogao bi nas i sve ubiti u snu.
-Djeluje simpatično. -Ne.
-On je serijski ubojica. -Simpatični.
Smirite se, polako.
Druga je kandidatkinja Andrea.
-Zar si poludio? -Ali ona je žena.
Slušajte.
Uozbiljimo se.
Znate da poštujem različitosti.
Zalažem se za ravnopravnost spolova i prava osoba s invaliditetom.
-Osuđivao sam te jer si homić? -Ne.
Točno. Ali preklinjem te.
-Imam ženu i kćer… -Ninni?
Dragi?
Punica je kod mene tri tjedna mjesečno.
-Dragi… -Nemojte i ovamo dovesti ženu.
Znam, dobro.
Nisam ja kriv što ima ženu, kćer i punicu koja ga često posjećuje.
-Vidi što si učinio. -Bez brige.
Ne.
Kako? Zar i ti, Simone?
Šališ se, jebote?
Želi iskoristiti ono što nam je sveto samo kako bi nešto poševio.
Ne. Pogledajmo to iz drugog ugla.
Suočeni smo s istom dilemom kao američki glasači.
Biramo između psihopata
i žene.
Ne želim više žena.
Odbor je odlučio! Glazba!
Jedan, dva, tri četiri!
Andrea!
To!
-Oprosti. Nikad ništa nisam osvojila. -Čestitam.
Hvala.
TRAŽIMO OSMOG IGRAČA
DILER
MLADOŽENJA
SCENARIST
ODVJETNIK
MUŽ SAMOTNJAK
ČEMER I JAD
VIRTUALNA NOGOMETNA LIGA
LEŠ
ŽENSKA
Imam tri diplome,
a nisam razumjela nijednu riječ.
Može li mi netko objasniti što je virtualni nogomet?
Imate pravo. Obožavam virtualni nogomet, ali teško je objasniti što je to.
Upravo tako.
Virtualni nogomet je poput seksa.
Kompliciran je, teško ga je objasniti, ali vrlo je zabavan.
To je igra u kojoj stvarate ligu od osam ili deset natjecatelja
i slažete fiktivne ekipe,
ali s pravim prvoligaškim igračima koje kupujete na dražbi.
Nisam rekla da natjecatelji imaju određen broj kredita za kupnju igrača.
I to nije sve. Za pobjedu treba postići više pogodaka od protivnika.
No kako se postiže gol u virtualnom nogometu?
Ukupni rezultat ekipe određuje zbroj ocjena svakog igrača,
bonusi i odbici za golove, kartone, isključenja i ostalo.
Zbroj određuje broj golova na temelju tih podataka.
Šezdeset šest. Upamtite taj broj jer trebate 66 bodova
da postignete prvi gol, a 72 boda…
Dosta!
Zašto su sise na peharu?
Giannijeva bivša djevojka iz srednje škole.
Ali to nisu sise.
Jesu. I to velike.
Da, ali one su simbol, zar ne?
Da, naravno.
Ta izblijedjela fotografija savršen je trofej u ovoj igri.
U fantaziji da posjeduješ nogometnu momčad s 18 godina.
U fantaziji da ste još na vrhu,
kao one sise kad su bile u najboljim godinama!
Svaka čast.
Nisam sigurna.
-Da počnemo? -Začepi.
DRUGO POGLAVLJE - DRAŽBA IGRAČA SEDAM MJESECI PRIJE
Ljudi!
Dražba počinje u 13.41.
Pravilo je da prvi bira jadnik koji je prošle sezone bio posljednji.
Prije nego što počnemo, htio bih nešto reći.
Možemo li smanjiti kotizaciju? 200 eura je previše.
Čekaj, meni govoriš? Imam kćer.
Nezaposlen sam i nemam love.
-Jebi se! -Ima dijete!
-Ne smijem ništa reći! -Baš si govnar!
G. Pascale, molim vas. Možda ga još možemo naći.
Imate pravo.
Želite li saznati što mu se dogodilo, morate me slušati.
Jer živimo kao što igramo.
Nominiram…
Hajde, reci.
Pavolettija!
-Zovu s posla. -Hajde.
-Idi. -Javi se.
Da, dušo?
Nemoj kupiti Pavolettija.
Kako znaš da smo ga upravo nominirali?
Čitam ti misli.
Nemoj ga kupiti.
Dušo, podcjenjuješ moje nogometno znanje.
A nisi ni uzela u obzir da je ovo Pavolettijeva godina.
Podcjenjuješ ga. Slušaj…
Ne želim da otac moje kćeri bude gubitnik.
Što ti je sad?
-Ako ga kupiš, spavat ćeš u autu. -Ne.
Goni se!
Nicola, predsjednik Paris Saint Gennara,
rob je navike.
Što god netko rekao, već deset godina kupuje iste igrače.
Nudim 70 za Pavolettija.
-To! -Da!
Bravo!
Osamdeset!
To, idemo!
-Ne! -Rekao je!
-Nisam!
-Da, rekao sam 80! -Jesi!
Pavoletti je moj!
Tu je i Federico. Kao svaki odvjetnik, želi da sve bude u skladu s pravilima.
Njegovim pravilima.
-Osamdeset dva! -Ne!
Ne. Čekaj malo, dušo.
Prema točki B 87. stavka od 31. prosinca 2017.
ponuda se mora povećati barem 0,2 sekunde prije prodaje.
Zapata je moj, gaduro!
Gade.
Možda sam gad, ali Zapata je moj. Idemo dalje?
Osamdeset jedan!
Tu je i Francesco. Nikad ne izlazi iz sobe.
-Živi u inozemstvu? -Što? Ne.
Živi 300 metara odavde.
Osamdeset sedam.
Zašto nije došao?
Nikada ne izlazi.
Nije izašao iz sobe već šest godina.
Ide Francescu!
To!
Govnari jedni!
Gad!
Tko je sad ovaj?
Fabrizio Seghetti. Živi u Milanu, ali dolazi u Rim na dražbu.
Tih je u grupi, ali šalje svoj sastav već u srijedu.
On je važan u ovoj priči?
Nije.
-32! -34!
-Udarila si me! -Oprosti!
Četrdeset četiri!
Četrdeset dva!
Začepite!
Moj je!
Pavišić je moj!
Tu je i Jacopo.
U kasnim je tridesetima, ali trudi se ne razmišljati o tome.
Zapravo uopće ne razmišlja.
Svježe prokrijumčareno. Hoćeš?
Ne. Možeš dobiti četiri godine zatvora.
Dvadeset na Rincóna!
-Više ne igra u Serie A. -Koga briga!
Već sam uzeo Ionitu. Trebam ga za duo Rincón-Ionita!
Kad zaigraju Rincón i Ionita, tko te za pamet pita!
Idem piškiti.
-Idem s tobom. -Dvadeset na Rincóna.
Prvi put, drugi put. Prodano.
Dvadeset, Rincón.
Tu sam i ja, predsjednik Sofe iz Kijeva
jer već 15 godina spavam na sofi.
Simone, molim te. Odaberi igrača. Preklinjem te.
Moram ići veterinaru.
-Misliš pedijatru. -Da.
Nudim 30 za Iličića!
-Što? -Jesi li siguran?
-On je… -Da, znam.
Ne mogu mu sad okrenuti leđa.
Ne! Odbijte!
Odbijte!
-21! -22!
-23. -24.
-25! -Nemaš dovoljno kredita.
Hajde.
Dvadeset četiri prvi put, drugi put, prodano.
Moj je.
-Bravo. -Varalica.
-Moram obaviti poziv. -Idi.
Tu je i Andrea.
Što sam je više gledao, to sam više otkrivao nešto novo.
-30 na Berardija. -Ne, 31!
-32! -Berardi je moj!
A tu je i Gianni, moj najbolji prijatelj.
Učinit će sve da pobijedi.
Još je 1 : 0.
U krupnom je planu najbolji igrač utakmice.
Zabio je gol, sjajno je igrao i vodi svoju ekipu do…
Pier, smiri se jer će dobiti sedmicu.
-Dobit će 7,5. -Stvarno?
Hoće. Uvrstio sam ga u ekipu.
Lopta je vani…
Sutkinjo.
To nije sve.
Stvarno?
Oprostite, koliko sam dužan?
Ne, g. Orsato. Ja častim.
Daniele.
Danas mi je važan dan. Zaostajem tri boda.
Plaćam pivo ako Petagna dobije žuti karton.
Ili crveni. Još bolje.
Pokušavate me podmititi pivom?
Dečki, molim vas.
Šalio sam se.
Policija? Ako mogu ikako pomoći…
Nemam dosje.
Koliko?
Pobjeđuje već šest godina.
Dvadeset dva.
-23. -24.
-Dvadeset… -Ne nudiš više? Ne nudi.
Pobjeđuje već šest godina, pa ste ljubomorni.
Ne. Najbolji smo prijatelji od djetinjstva. I živjeli smo zajedno.
Dobro, 24 prvi put, drugi put, prodano. Moj je.
-Ninni, prestani, molim te. -Zašto si me prijavio na Grindr?
-Jer je smiješno. -Nije.
Prebit ću te kao vola. Miči mi se s očiju.
Jebi se.
Ne ponašate se kao prijatelji.
Govorite grozne stvari jedni o drugima.
U tome i jest poanta.
Imamo normalan život i normalne poslove.
Ali nismo normalni ljudi.
U virtualnom nogometu možemo se nadati pobjedi
kad već u životu gubimo.
Pritom si vrijeđamo majke i optužujemo se za analni seks.
Među prijateljima ne moramo glumiti.
-Možemo biti užasni. -Krasno.
Andrea? Čekaj, odvest ću te kući.
Onda se požuri.
-Bok. -Bok.
Rincón-Ionita!
Kupio si Pavolettija, zar ne?
Onda ćeš spavati u autu.
Uključi grijanje. Vani je hladno.
Apsolutno si u pravu, Assunta. Laku noć.
Ispričavam se.
Zdravo, dušo. Da, stižem. Bok.
Nema mjesta za tebe na kauču. Laku noć.
Idemo ili ne?
Sve se temelji na pretpostavci da su ljudi pobijedili u ratu protiv zombija.
I…
Misliš da je glupo?
-Ne. Nastavi. -Dobro.
Dali su im sve najdosadnije poslove.
Zaposlili ih na blagajnama.
Ili opasnije, poput kaskadera.
Zašto? Postoji dobar razlog.
Zombiji ne trebaju sindikat i užinu, a najbolje od svega je
što ne mogu umrijeti.
Mislim da je vrijeme da pođemo.
Zapravo, što kažeš da dođeš k meni
na ukusnu vegetarijansku pizzu s paprikom?
Danas?
Ne.
Možda bolje ne.
Zapravo je prilično kasno.
Pitao sam je misli li danas.
Koja sam ja budala.
Budala.
-Dobro jutro. -Dobro jutro.
Reci mi da si bar ševio.
Očito nisi.
Ako te to tješi, mislim da sam zaljubljen.
Dakle, napravio si dvije pogreške u jednoj noći.
Svaka čast.
Dugujete li novac g. Martiniju?
Navodno ste spavali na njegovu kauču, a niste plaćali stanarinu.
Ne. Radi se o stjecanju prava vlasništva dosjelošću.
Zapiši, Rizzo.
Što radite?
-Kojeg sam napadača kupio ove sezone? -Lautara Martíneza.
A lani?
Uvijek Lautara Martíneza.
Kupit ću ga i dogodine.
Iako ga ne podnosim, dobar je.
Ne volim riskirati.
Zato ću se nakon ove sezone oženiti.
Oženiti?
Kad si je zaprosio?
Želiš li znati? Nisam previše razmišljao.
Sve je počelo nedužnim Biancinim pitanjem.
Želiš li imati djecu sa mnom?
Dobro sam razmislila i malo računala.
Uzme li se u obzir koliko treba da nađeš dobrog tipa,
po mogućnosti s kosom, ali mogu spustiti letvicu.
Treba uzeti u obzir i koliko bi mi trebalo
da ga nagovorim da razmisli
o djeci…
Pa, mislim da ako želiš…
O, da!
Ako ne želiš djecu,
onda bismo trebali prekinuti,
ali ne sad!
Trebali smo prekinuti prije dvije godine!
Dušo, o čemu govoriš?
Onda se vjenčajmo.
Vidjet ćemo.
Vrati se dolje i počni ispočetka.
Stvarno je rekla: „Vidjet ćemo”?
-Da! -Ne!
Naravno da je to rekla.
Rekla je da ćemo vidjeti i da će se doseliti ovamo.
Ne! Daj, Gianni!
Nema dovoljno mjesta, a kupaonica je premala.
TREĆE POGLAVLJE OTVARANJE SEZONE
ŠEST MJESECI PRIJE
Morao sam pokupiti sve svoje stvari.
Ionako ih nisam imao mnogo.
Nekoliko knjiga i našu fotku s Mikonosa kad smo imali 18.
Tehnički gledano, g. Martini vas je izbacio.
Prigovor. Navodi ga.
Preformulirat ću.
Svojevoljno ste se odselili od g. Martinija?
Da. Tog je dana bilo otvaranje sezone.
Osjećam se kao Totti kad se umirovio.
Zbog onog tipa, kako se zove?
Prestar da nastavi.
Sigurno je šizio zbog odlaska u mirovinu.
Ne!
Spalit ćeš mi Benassija.
Moj dragi Benassijev tepih.
-Kad si ga posljednji put oprao? -Jesmo li ga ikad prali?
Recite mi,
bez stana i posla,
kamo sam drugdje mogao otići nego k baki?
Ondje me čekao još jedan kauč.
Serija „Naš život”…
Kao i obično, baka je bila sjajno društvo.
No uz tolike serije…
Bok. Pročitala sam u grupi da su svi u kafiću.
Već sam u blizini. Hoćeš li mi se pridružiti?
Što je za vas ljubav?
-G. Pascale, ne budite smiješni. -Znam da je glupo pitanje.
Ne postoji točna definicija.
Citirat ću rečenicu iz Paklenog šunda: „Našao si nekog posebnog
kad na trenutak možete umuknuti i uživati u tišini.”
Ja bih ovako rekao:
„Našao si nekog posebnog kad gledate Lecce - Spezia,
rezultat je 0 : 0, nemaš igrača na terenu,
a srce vam lupa sto na sat.”
Napeta utakmica.
Spezia je u prvom poluvremenu…
Što? Poluvrijeme je, Simone.
Rezultat je 0 : 0…
Mislio sam na prvo poluvrijeme.
Već smo rekli da moraju biti aktivniji u sredini terena…
Zar ovo nije najčudnija slika kurca koju ste ikad vidjeli?
Što je to? Penis s kaubojskim šeširom?
Bok svima!
Imao je par dobrih poteza…
-Bok. -Bok, šefe!
Bok, ljubavi!
Pivo, molim.
-Stiže. -Daj radije dva.
Žena mi uskoro dolazi. Kvragu, želim biti pijan kad dođe!
Idem po pivo.
Uzmi i njoj.
Tata može popiti i ovo, zar ne?
Pavoletti!
Pavoletti je dao gol!
Bravo! Pavoletti je zabio!
Dragi?
Dragi.
Kupit ću novi tepih. Ovaj užasno izgleda.
Benassi?
Da, onaj zeleni.
Dušo, Benassi je posljednje uporište moje neciviliziranosti.
Da, kod tebe. Kod nas si ti posljednje uporište neciviliziranosti.
Netko spominje Benassija?
Simone! Sretan rođendan! Koliko godina imaš ovaj put?
Pa, 34.
Samo?
Dobro. Triput si napunio 34 u posljednjih šest mjeseci, pa…
Ne, ovaj put je istina.
-Dobro. -Da.
-Nije važno. -Da.
Ako mi lažeš da budeš s njim, to je tvoj problem, ne moj.
-Zato je volim. Volim te. -I ja tebe.
-Zabavi se. -Volim te.
-Bok. -Bok. Hvala.
-Dobru zabavu. -Volim te.
-Čuvaj mi leđa. -Trebao si mi javiti.
-Kako da znam? Ne mogu samo… -Već si pijan? Jesi!
Hajde, tati treba gol. Moraš plakati.
Hej, slušaj me.
Plači ili ću te ostaviti da sjediš u kakici do sutra. Jasno?
Hajde, plači!
Skrivaš se u zahodu umjesto da je pokušaš poljubiti?
Izađi i pokušaj.
Zaboravi. Pobjeđuje me u virtualnom nogometu. To nije muževno.
Bla, bla…
„To nije muževno.
Pobjeđuje me u virtualnom nogometu. Muči me drugi čin.”
Pišeš isprike, a ne filmove. Što je uopće drugi čin, jebote?
Kad se lik suočava s krizom. Koji kurac želiš od mene?
Stalo mi je do tebe. Vrlo si sposoban, a nisi ništa postigao. Kao…
Kao Cassano.
Misliš, neshvaćeni talent koji previše govori „chapeau”?
Da, genijalac. Neshvaćen? Možda.
Da se potrudio, osvojio bi Zlatnu loptu.
Zato pitam: „Antonio, zašto se nisi potrudio? Zašto?”
-Ne mogu. -Zašto?
Jer ovako mogu i dalje sanjati o njoj.
Dok nešto ne poduzmem, može biti ona prava.
Što ako je poljubim, a ona me odbije? Što ako mi za dvije godine kaže
da me više ne voli?
Mačka bi ionako uginula. To bi bio Schrödingerov poljubac.
Sad mi je dosta.
Nemoj biti Cassano. Budi kao Grosso na Svjetskom prvenstvu. Što bi on učinio?
Izašao bi i poljubio je.
Da. A onda bi slavio kao lud.
To!
Imaš pravo. Idem.
Da, i brzo ćeš se vratiti…
Idemo to srediti.
Ondje je Pavoletti!
I zabija!
Pavoletti!
Znam tko će zabiti dva gola.
Nevjerojatno!
Nevjerojatan završetak utakmice!
Moram ti nešto reći.
…a Pavoletti je bio spreman…
Kaos! Nastala je zbrka…
Mislim da si ovaj tjedan pobijedila. Bok.
Dakle, iz ovog dugačkog
i bolno detaljnog uvoda
saznali smo samo da ste do ušiju zaljubljeni u gđicu Carrieri.
To je prilično očito. No nisam shvatio
kakve…
Kakve Andrea ima veze s nestankom g. Martinija?
-Andrea je motiv. -Za što?
Za ubojstvo Giannija Martinija.
Neću to dopustiti. Pristali smo razgovarati s vama.
Bez brige.
Ne možete tek tako optužiti mog klijenta. Gdje su dokazi?
Pa… ovim je ubijen. Prepoznajete li ovo, g. Pascale?
Jedini otisci na ovom peharu
pripadaju vama.
Vidite li tragove krvi?
Prema forenzičkom izvješću, to je krv Giannija Martinija.
Dakle?
G. Pascale, recite nam što se sinoć dogodilo.
Što želite čuti? Ničega se ne sjećam!
Sjećao bih se da sam ubio najboljeg prijatelja.
Žao mi je.
Federico, reci nešto.
Federico?
Nisam ga ubio!
Predahnimo malo. Prošećite.
Možda vam se vrati sjećanje. Morabito, isprati ga.
Razgovarat ću s njihovom prijateljicom.
Hoćemo li?
Andrea je ovdje?
Idemo.
Uvedite gđicu Carrieri.
Federico, ideš sa mnom?
Što si mu učinio, jebote? Reci mi što si mu učinio!
-Ništa nisam učinio. -Polako.
-Jesi li poludjela? -Ubit ću te.
I njih dvojicu!
Sjednite.
Što hoćeš, jebote?
Smirit ću se.
I vi ćete se pouzdati u usluge g. Leonea?
U redu.
S vašim smo zaboravnim prijateljem razgovarali
o 12. rujnu 2023. godine.
Tog je dana otvorena sezona. Sjećate li se što se dogodilo te noći?
Da.
-Sranje! -Što se dogodilo?
Rupa?
Sudar?
Simone!
-Što se sad dogodilo? -Polako!
Napad panike ili sudar?
-Kako ti je kći? -Dobro, hvala.
-Koliko često dolazi ovamo? -Vrlo često.
Jer dobiva besplatne obroke.
Kakav idiot.
Koliko dugo poznaješ Simonea?
Od naše četvrte godine.
Sjedili smo zajedno od vrtića do srednje škole.
-Lijepo. -Da.
Nikad nisam imala takvog prijatelja.
U drugom srednje zapalio je imenik
samo da bi pao razred sa mnom.
-Stvarno? -Da. A bio je najbolji u razredu.
Bio bih izgubljen bez njega.
Prestravljen sam, znaš?
Stvarno?
Da.
-Mislila sam da si drukčiji. -Kako to misliš?
Djelovao si kao tip koji ne bi priznao svoje strahove.
-Onda nemoj nikome reći. -Neću.
Imam džoint u torbici.
Što kažeš?
Prava si rokerica.
Samo čavrljamo.
Dogodilo se kad sam imala 16 godina.
U svlačionici nakon odbojke.
-Poetično. -S curom iz mog razreda.
Opa!
A ti?
Na Mikonosu sa Simoneom.
Što? Na Mikonosu?
-Ne. -Vidiš? Rekla sam ti.
-Što si mi rekla? -Znala sam.
Što si znala?
-Ma daj. -Što?
Bio sam na Mikonosu sa Simoneom. Onda sam upoznao djevojku.
Bio sam s djevojkom koja…
-Ljudi… -Da?
Idite kući. Zadržat će ga.
Je li dobro?
-Da, dobro je. -Dobro.
Ovo je moj ulaz.
Dobro.
Hvala ti.
-Laku noć. -Laku noć.
Odvezao me kući, a onda smo se pozdravili.
I to je sve?
Da, to je sve.
Zašto ste te noći u 3.47 ujutro Gianniju Martiniju napisali:
„Ne smijemo nikome reći”?
Što niste nikome smjeli reći?
Trebaš li tepih?
Osvojio sam ga u virtualnom nogometu.
Zove se Benassi.
Koliko je trajala veza s Giannijem Martinijem?
Do utakmica nacionalne vrste.
Što to znači?
Do studenoga.
Tada igraju reprezentacije i liga se prekida.
To znači da dva tjedna nema virtualnog nogometa.
Bolje vam je da u tih 336 sati ništa ne radite
jer bi sve moglo poći po zlu.
-Jasno? -Da.
Poput Ništavila koje se širi u Beskrajnoj priči.
Shvaćate?
Do studenoga?
Oprostite.
Kao što vidite, nova je. Nitko nije živio ovdje.
Ima lijepu garažu i 24-satni nadzor.
Osim toga, ovdje možete uživati u miru.
I tišini.
Ima pravo.
Treba li nam toliko mira?
Da.
-Zar ne? -Da.
Lijepo.
Hej, sjećaš li se Master lige?
Bilo je to vrijeme Castola i Minande.
Tko je Castoro, jebote?
Castolo.
Najbolji napadač Master lige u PES-u.
Oprosti, koliko imaš godina?
Dvadeset.
A ti?
Više nemam 20.
Imam 34 godine.
Hoćeš li mi reći što je? Što se događa?
Ništa, bako. Prolazim kroz težak period.
Noć je u 16 sati, nemam posla i moram nositi gips.
Gips?
Ti si prvi za kojeg znam da nosi gips mjesec dana duže nego treba.
-Što radiš? -Skinut ću ga.
-Ne. -Da.
Da se nađeš s tom prekrasnom djevojkom zbog koje već dva mjeseca plačeš.
I da me ostaviš na miru.
-Daj mi ruku. -Ne.
Deprimiraš me, Simone.
Stara sam. Imam artrozu. Daj mi ruku.
-Budi miran. -Bako!
Hvala.
Znaš da čekam dječaka?
Ne.
Da.
Oprosti. Prolazim kroz gadno razdoblje.
Nisam svoja.
-Što je bilo? -Andrea, jesi li dobro?
Bila sam na stotinama razgovora za posao.
Uvijek isto.
Netko mlađi od mene kaže da će mi javiti.
Samo pristojan način da mi kažu da odjebem.
Da.
Stvarno ne znam što mi je.
Govorim četiri jezika. Imam mnogo iskustva.
-Nisam… -Andrea?
Mogu li biti iskrena?
Imaš 35 godina i nikad nisi završila faks.
Životopis ti izgleda kao da si nesigurna dvadesetogodišnjakinja. Eto.
Žao mi je.
-Oprostite. -Da?
-Još dva pića. -Naravno.
-Vi nećete? -Ne.
Trudna si?
-Što je njoj, jebote? -Ne, zaboga.
Hvala Bogu!
-Kad su došli s odmora? -Prije tri mjeseca.
-Tri mjeseca. -Da.
Ne mogu vjerovati da si nas odveo na kampiranje po ovoj hladnoći!
Dušo, mnogo sam ti puta rekao da sam na doktoratu i da nemam novca.
Nicola, moraš naći pravi posao.
Pravi muškarac ne vodi obitelj na kampiranje.
I to izvan sezone, u studenom.
Imaš 30 godina! Shvaćaš li ti to?
A ti si naporna! Shvaćaš li ti to?
Stvarno to mislim!
„Učini ovo, učini ono, nemoj kupiti Pavolettija!”
Na doktoratu sam. Odrastao sam u vrijeme recesije.
Stalni je posao za mene poput Djeda Božićnjaka! Ne postoji!
Jasno?!
Da, dušo! Rekao sam ti da Djed Božićnjak ne postoji!
Znaš one obitelji koje vole biti zajedno?
I svašta raditi zajedno?
-Glume. -Da.
Zašto i mi ne možemo bar glumiti?
Glumim. Bez brige.
Glumim.
Idemo.
Simone?
Bok.
Bio sam u susjedstvu, pa sam mislio…
Baggio je jednom rekao:
„Penal smiju promašiti samo oni koji ga se usude izvesti.”
Pa,
želiš li izaći na večeru sa mnom?
Sad?
Nisi sama.
Dobro, onda…
Ugodna večer. Vidimo se.
Tad smo odlučili prekinuti.
Ni Atreyu ne može zaustaviti Ništavilo, a kamoli mi.
Čujte…
Je li g. Pascale ikad saznao za vašu vezu?
Da ili ne?
Odlučila sam mu reći tijekom prijelaznog roka.
Bože. Što je sad to?
Prijelazni rok posljednja je prilika
da se iskupimo za svoje pogreške.
Mislila sam da je pravi trenutak da Simoneu kažem istinu.
Ovaj, Pascaleu.
Ljudi, gdje ćemo se naći za prijelazni rok?
Ekipa, svi ste pozvani u moju novu rezidenciju.
-Ostavio si ženu da bi živio u garaži? -Da. Bila je to ishitrena odluka.
-Bok. -Bok.
Želiš je ostaviti već deset godina.
-Na doktoratu sam, bez redovitih primanja… -Da počnemo?
Bio sam programiran da nemam dugoročne planove.
-Gdje je Simone? -Doći će nakon posla.
Kojeg posla?
U supermarketu. Sad ima pravi posao.
-Dosta priče. -Da.
Dražba počinje u 18.24.
Donio sam grickalice.
Novi posao je sjajan.
Možemo uzeti sve čemu ističe rok.
Što radiš? Makni se.
-Daj. -Nicola!
Samo malo. Izvoli.
-Slatko. Hoću nešto slano. -Ima li kroasana?
Ne. Moj šef Abdul dobiva kroasane. Strog je, ali možemo se ugledati u njega.
Čuj, želiš li se riješiti nekog igrača?
Da. Nakon što sam dobro razmislio s Abdulom, odlučio sam pustiti
Paula Dybalu.
Što?
To je lak plijen.
Simone, ako se drogiraš, daj i meni.
Ne. Nikad nisam bio trjezniji.
Shvatio sam da je najvažnije ne ispasti i imati stalan posao.
Prije sam živio u oblacima.
Dybala je poput prekrasne žene koju uvijek boli glava.
Trebam nekoga tko će stalno igrati.
Čak i pod injekcijama.
I da svake nedjelje može dobiti bar šesticu.
Riješio sam se Dybale i kupujem…
-Tonyja Sanabriju. -Ne.
-Samo daj! -Savršeno!
-Deset na Dybalu. -11.
-12. -13.
-14. -15.
Dvadeset jedan!
Sigurno si sretan što radiš u svojoj omiljenoj trgovini.
Da, pomoćnik sam voditelja
na sapunima, deterdžentima i ostalom. Još nisam zapamtio.
-Četrdeset četiri! -Četrdeset pet!
-Četrdeset osam! -Četrdeset devet!
Pedeset!
Dybala je moj, gade!
Pedeset jedan.
Nemam više kredita.
Slušaj, moram ti nešto reći.
Ne moram, ali važno mi je.
Reci.
Zbilja si zeznuo pustivši Dybalu.
Paulo Dybala!
Znao sam. Gianni, prestani!
Da razjasnimo.
Pitala sam vas je li g. Pascale znao za vašu vezu s g. Martinijem.
A vi ste mi ispričali ovu dugu priču
o nekome tko živi u garaži,
samo kako biste mi rekli
da mu niste priznali?
Rizzo? Dovedi i ostale idiote. Želim ih sve ovdje.
Želim znati što je točno radio g. Martini posljednjeg dana kad je viđen živ.
I to odmah.
ŠESTO POGLAVLJE - POSLJEDNJE KOLO LIGE DAN PRIJE
Morao sam polagati ispit na fakultetu.
I odlučio sam, ne znam…
Hajde, idemo!
-Stalno mi nešto poklanjaš. -Stigao je trenutak.
Nisi trebao.
Kum sam ti i mnogo sam razmišljao što da ti poklonim. I zato što…
Švorc si. Ovo je prazno.
Otvori.
-Što je unutra? Glava Paola Montera? -Otvori.
Ne!
Ti i ja na Mikonosu.
Krasne uspomene. Pogledaj ovo.
Imali smo 18 godina.
Bio sam jako zgodan.
Ti si već bio ružan, ali još nikome nisi bio dužan.
Za naš sam međusobni okršaj stavio najgoru početnu postavu.
Stavio sam vratara Empolija protiv Intera.
Lookman je posljednji na klupi. Neće upasti ni ako svi umru.
Zbog mene si osvojio prvenstvo.
-To znači da ćeš biti posljednji. -Dakle, ništa novo.
Varam, a zapravo ne varam. Divno.
Nitko nikad za mene nije učinio nešto plemenitije.
Znam.
Ti si moj brat.
Dosta tih gluposti. Hajde, požurite se!
Zašto se toliko grlite?
Idem se presvući, a onda si gotov.
-Na glavu! -Kakva kontrola!
Samo nam je još utakmica trebala.
Nije bilo terena za padel.
Prekršaj!
Bravo, Nicola.
Idi, Simone.
Kvragu!
Gol!
Dodaj!
O, Bože!
Ne!
Bože, ne!
Gol!
Bravo!
-Ljudi, neriješeno? -Neriješeno.
Rasturam, jebote!
Za Giannija!
Slijedi malo iznenađenje.
Malo iznenađenje.
-Što kažeš na to? -Da.
-Iznenađenje! -Hajde.
Bravo!
Ako mi kći bude poput njih, kunem se da ću…
Nadajmo se.
Bravo!
Volim te!
Bravo!
Dečki, tko je mladoženja?
-Ja! -Ja!
Ja!
Svi lažete. Ja sam mladoženja.
-Mogu li vam pomoći? -Naravno.
O, Bože, da. Radi sa mnom što želiš.
Dakle, dragi moj mladoženjo.
Alexa, isključi glazbu.
Alexa?
-Ja sam Nina. -Znam. Nina Guarino.
-Još jedan uhoditelj? -Ne.
Išli smo skupa u školu. 4. B u Montessoriju.
Francesco Formisano!
-Nema šanse! -Bila si najbolja u razredu. Što se zbilo?
Završila sam očuvanje kulturne baštine.
-Koga briga? -Prestani!
To je slično.
Što se tebi dogodilo?
Duga je to priča.
Ispričaj mi.
-Tko je taj tip? -Tko zna.
-Možemo li popiti piće? -Nadam se.
-Što se upravo dogodilo? -Nemam pojma.
Hej, Jacopo.
Što nije u redu?
Ovo me rastužilo.
Znam. Striptiz je uvijek pomalo tužan.
Da, ali nikad nisam bio tužan kad mi se dignuo.
Dignuo ti se?
Onda prestani buljiti u mene i odjebi!
-Usput, ja sam mladoženja. -Šupak.
-Drago mi je. -Gianni, šalio sam se!
Ljudi! Moji najbolji prijatelji!
Jacopo ima malo iznenađenje za vas!
Ta-da!
Marelice?
Koji ti je vrag? Donio si marelice? Moje tijelo to više ne može podnijeti.
Posljednji sam ih put jeo prije 12 godina kad smo išli u Amsterdam.
Kad smo vidjeli Isusa u Voldenparku?
-U Vondelparku. -Bio sam napušen.
Da, to su te.
Od prije 12 godina. Čuvao sam ih za posebnu priliku.
Zašto ih nisi donio na moju momačku zabavu?
Rekao sam za posebnu priliku.
-Išli smo na kuglanje. -To je jedini sport koji mi ide.
Tko želi?
-Ja! -Ja!
„Ja!” A vi?
-Da! -Da!
Samo malo.
Te marelice koje spominjete. To su čarobne gljive, zar ne?
Ne!
To su obične bukovače!
Rizzo, napiši da su konzumirali droge.
Ne djeluju, zar ne?
-Ne! -Ne, jebemu!
Zaigrajmo igru istine!
To nije igra!
Ne seri!
Zaigrajmo! Preklinjem vas.
Dobro, zaigrajmo.
-Zaigrajmo! -Zaigrajmo!
Zaigrajmo!
Zatvorio sam se u kuću kad sam trebao diplomirati
jer sam u sedam godina položio samo dva ispita.
Ja…
Mislim da ću se prestati drogirati.
Donio si nam pola kilograma gljiva.
Od sutra.
Bravo.
Ja sam na redu. Dobro.
Pa…
Nikad nisam rekao roditeljima
da sam…
Nikad im nisam rekao da sam gej.
Sad im se bojim to reći.
Tata ima 72 godine i dva pacemakera.
To bi ga moglo ubiti.
Ako želiš, ja ću mu reći.
Nedostaje mi žena.
Baš slatko.
Nedostaje mi čak i njezin luđački pogled kad mi prijeti da će me ubiti.
Šalim se!
Boli me kurac za moju ženu!
Prevario sam Biancu.
Što?
Zašto mi nisi rekao?
Htio sam.
Ne, čekaj. Sad želimo znati sve. S kim, kada i gdje?
S jednom djevojkom, davno. Glupa pogreška.
Čekaj.
Želim još jednom pogledati VAR.
Da, želim.
Simone?
Bok.
Želiš li izaći na večeru sa mnom?
Sad?
Zašto mu nisi rekao?
Htio sam. Što radi?
Mislim da gleda svoj život na imaginarnom VAR-u.
Želi provjeriti!
Droge, oprostite što sam sumnjao u vas!
Ja sam ljudska svjetiljka!
-Gori! -Ja sam kineska svjetiljka!
-Želiš li izaći na večeru sa mnom? -Sad?
Što ste učinili? Hajde!
Tepih je bio kod Andree…
Benassi je bio kod Andree!
Halo?
Da, ljubavi.
Da, zabavljam se.
Obična momačka zabava.
Ne, nema cura, dušo. Već mi ide na živce!
Zapalit ćemo kuću!
Simone?
Simone? Slušaj, moram ti nešto reći.
I ja tebi.
Ti prvi.
Prevario si Biancu s Andreom.
Bio sam loš prijatelj, ali…
Molim te, oprosti mi.
Simone, što radiš? Plačeš?
Hej, Simone.
I onda?
Imamo…
A onda ste zgrabili pehar.
Vaši su otisci na njemu, g. Pascale.
Onda valjda jesam.
Simone?
Simone!
Ja sam.
Stvarno si gubitnik.
Nikad me nisi osvojio.
Budimo realni, nikad ni nećeš.
Ne.
Nemaš lice.
To se samo tako kaže.
Reci mi što se dogodilo.
Zgrabili ste pehar i udarili ga, zar ne?
Ne, već…
Ne sad, Spataro.
U tom ste ga trenutku mrzili.
Htjeli ste osvetu zbog svih onih poraza u virtualnom nogometu.
A bio je i u vezi s ovom mladom damom. Pa ste ga ubili, zar ne?
Tvoj je najbolji prijatelj ševio ženu u koju si zaljubljen?
Možda nisam pehar Lige prvaka, ali nisam blesava.
Uvijek gubiš.
Simone?
Sve u redu?
Nije.
Ništa nije u redu.
Bolje ti je da priznaš.
Priznajte.
Nakon toga ćete se bolje osjećati.
Htio sam mu nauditi.
Jeste li?
Recite istinu.
Danas sam izgubio najboljeg prijatelja.
Ubit ću te, govno jedno!
Pretvorio sam se u životinju.
Počeo sam ga udarati iz sve snage. Poput divlje zvijeri.
A onda mi se zamračilo pred očima.
Mislim da sam to potisnuo. Događa se.
Spremni ste sve priznati?
Da.
Plati.
Ne mogu vjerovati. Baš ste kreteni. Stvarno ste se kladili da je kriv?
Uložio sam sve na Francesca.
-Zašto na mene? -Kako zašto?
Izašao si iz kuće nakon sedam godina i netko nestane… To je sumnjivo.
-Dosta. -Mislim da je ovo važno.
-Što je to? -Našli smo snimke nadzornih kamera.
Naravno da je važno. Zašto nisi prije rekao? Da vidimo.
Danas sam izgubio najboljeg prijatelja.
Ubit ću te, govno jedno!
Čekaj.
Rizzo, što je ono rekao?
„Počeo sam ga udarati iz sve snage.”
Ne, ono drugo…
„Poput divlje zvijeri.”
-Da, poput divlje zvijeri. -Što radiš?
Kakav idiot.
To je sigurno boljelo!
-Živ je. -Da, živ je.
Živ je!
-Rekao sam ti da ne priznaš. -Živ je.
Ima još.
-Sad će se poševiti? -Što?
U tom mi slučaju duguješ više od 20 eura.
Dušo.
Jebi se!
Ti se jebi!
Ne, čekaj.
Ne!
Ma daj, zašto samo meni?
Jer ga ti voliš.
Nešto piše?
Gledajte.
G. Pascale, molim vas da ispraznite džep.
„Da citiram jednog od najvećih mislilaca našeg doba:
‘jaki ljudi, jake sudbine’.”
Kakav kreten!
„Shvatio sam da mi nisu suđeni brak,
djeca i život u kući u predgrađu
u kojoj ne smiješ prdnuti jer će ti susjedi doći na vrata.
Voli vas Gianni.” Daj. Kakvo govno!
-Dobro. -Lijepo pismo.
-Ma daj. -Samo smo potratili vrijeme.
-Jebote. -Dobro.
Mogli smo tražiti Giannija. Idemo.
Morabito, možemo li dobiti kapute?
-Rizzo, jesi li na Tinderu? -Prestanite.
Simone, slušaj. Nije trebalo biti ovako.
Hajde da više nikada ne razgovaramo o tome. Hvala.
Žao mi je, dobro?
Žao ti je? Meni bi trebalo biti žao. Prije tebe mi je život bio savršen.
Što? Spavao si na kauču 15 godina.
Da, bilo je grozno, no nije mi ništa nedostajalo.
Sad je užasno, i to zbog tebe.
-Zbog mene? -Da.
Znaš, stvarno si najveći među virtualnim seronjama.
Da nisi bio takav,
došao bi onaj put k meni na pizzu.
I vidjela bih kako izgledaš kad vodiš ljubav.
No najveći si među virtualnim seronjama.
To sam shvatio.
Srećom, Gianni je došao k meni te večeri.
Znala sam da ubrzo neće biti dostupan.
Ne bih se mogla zaljubiti u njega.
A u tebe…
Jebi se, Simone.
Zar niste zabrinuti?
Zbog šupka koji je pobjegao citirajući Spallettija?
Stvarno niste zabrinuti?
Uvijek se dočeka na noge. Vjerojatno je u Boliviji.
-Niste zabrinuti? -Zašto?
Zato što je Gianni nepouzdan.
Shvaćam zašto je htio pobjeći.
Mnogo se pisalo o tome. Pohvala bijegu Henrija Laborita…
Tiho, molim te.
Zanima me kako ćemo odraditi sljedeću sezonu.
-Jedan nedostaje. -Mislim da Andrea…
-Yoko Ono… -Nedostaju dva igrača.
Ubit ću se.
-Tri. -Ne možemo ovako.
-Uozbiljite se. -Da.
Imamo problem.
Pada kiša!
Tekilu, molim.
Da, ja sam kuja koju je nogirao pred oltarom. Daj mi tekilu.
Vidim vas.
Kako ste jadni.
Gdje je Simone?
-Tražio sam… -Svoje dostojanstvo?
Ako si me došla vrijeđati, vrati se sljedeći tjedan.
-Jučer nije bio moj dan. -Stvarno?
Meni je bilo sjajno. Prekrasno.
Nikad mi se nisi sviđao, Simone.
Nikad.
Uvijek govoriš neke besmislice.
No nisam te došla vrijeđati.
Ne bih baš rekao.
Recite mi gdje je, jebemu.
Bianca, slušaj.
Žao mi je.
Jadnica.
„Jadnica”? Tko je jadan?
Ti si jadan!
Meni bi trebalo biti žao.
Mogla sam biti bilo s kim.
Potratila sam deset godina s tim šupkom.
„Jadnica.”
Zar mislite da se ja nisam dvoumila?
Da mi je životni cilj i san bio da se udam,
kupim kuću usred ničega i 30 godina vraćam kredit?
Da provodim svaki vikend sa šupkom
koji svakih deset sekundi provjerava ocjene igrača?
-Uopće ne znam zašto. -Reći ću ti zašto.
Zato što pola boda oslobađa endorfine koji…
On je običan šupak, u redu?
Izmišlja rođendane da bi se zabavljao.
Svi ste tako pametni.
Jadnik. Pobjegao je usred noći kao Capello.
Opa!
-Nije loše. -Da.
Vidiš? Nakon deset godina s njim znam tko je Capello.
-Super. -Nije loše, ha?
Gdje je, jebemu?
Virtualni nogomet nije ono što vas povezuje.
-Stvar je u tome što ste svi… -Dezerteri.
Mi smo hrpa dezertera.
Koji neprestano bježe od života, pa 15 godina spavaju na kauču.
Nikad ništa ne dovršimo.
Bio to film o zombijima ili nogomet na plaži.
Reci mi gdje je, jebemu.
Hvala.
Kakvi seronje.
Znam gdje je.
Moram u solarij jer mi žena neće vjerovati da sam bio na Mikonosu.
Pada kiša.
-Mikonos. -Osjećate li sol u zraku?
Kameni Mikonos.
Podsjeća na Kopenhagen.
Već mi je užasno dosadno.
-Nađimo Giannija. -Misliš da je ovdje?
-Zar si glup? -Nisi trebao izaći još sedam godina.
Patim od gubitka pamćenja, ali ti si još gori…
Drži se iPada.
Hajde, idemo.
Poznaješ li Giannija Martinija?
Što si ih pitao?
Na redu je Genova.
Fiorentina stiže nakon utakmica protiv Juventusa i Viktorije Plzeň…
-Poslao je svoj sastav? -Da.
-Pogledaj ga. -Seronja.
Gledajte.
A mislili smo da je mrtav.
…ali nisu mogu kapitalizirati…
Gianni!
Dečki.
Kako je bilo na vjenčanju?
Sjajno. Zaboravio si ovo, govnaru.
Nije ti se svidjela hrana? Razgovarat ćemo.
-Da, razgovarajmo. -Smireno.
Smireno?
-Da. -Bez nervoze.
-Ne. -Izgledam li nervozno?
-Potpuno sam smiren. -Razgovarajmo o tome.
Možemo razgovarati o mnogočemu!
Putovao si 3000 km da bi me gađao?
Najviše 1500.
Morao sam mnogo ukrasti od bake.
Dobro. Daj mi još jednu priliku!
Kao Balotelliju.
Dao si mu priliku kad ga je Brescia kupila.
Mislio sam da će biti dobro ode li kući!
Vrlo blizu desne vratnice…
Opet si kupio Iličića.
Pusti Iličića na miru.
-Kad je bio depresivan. -Da se nisi usudio spominjati Iličića!
Možeš li prestati?
Reći ću samo jedno.
-Mimmo Berardi. -Ostavi Berardija na miru!
-Buffon mu je obranio penal. -Ne bogohuli!
Zbog tog si penala izgubio prvenstvo!
Dosta. Smirite se!
…ispucava na suprotnu stranu!
-Mrtav je? -Nažalost, nije.
-Gad je živ! -Govno jedno!
Vrati mi moju travu!
Ti si ološ!
Ostat ću ovdje.
Što?
Da. Čuj, pobjegao sam.
Tko kaže da moraš živjeti u gradu kako bi nešto započeo?
Proizvodit ću ouzo. Bit će mi dobro.
Zašto se i ti ne doseliš?
Dobro se slažemo.
Zašto smo bili tako sretni kad smo došli ovamo kao klinci?
Bože. To je jedno od pitanja na koja samo ti možeš odgovoriti. Ne znam.
Sunce, more, djevojke…
-Bilo nam je 20. -Cure?
Uvijek smo gledali kako odlaze iz klubova s drugim dečkima.
I razmišljali smo što ćemo raditi kad odrastemo.
Usput, ništa od toga nisam ostvario.
Simone?
Nemoj biti Cassano. Budi kao Fabio Grosso.
I ti budi kao Fabio Grosso.
TRI MJESECA POSLIJE KRAJ RUJNA
-Hajde, brže! -Hajde!
Dobro, počnimo.
-Brzo. -Idi.
Dakle…
Dražba počinje u 13.43.
Pravilo je da prvi bira jadnik koji je prošle sezone bio posljednji.
Iannis!
Uz 50 kaznenih bodova, završio je na posljednjem mjestu.
Jadnik!
Glazba, molim!
Jedan, dva, tri, četiri…
Hajde, dušo!
Ne, konferencija je baš završila…
Dušo, žao mi je.
Pogriješio sam.
Dat ću ti da odrediš sastav…
Hoću kurac!
Oprosti, dušo. Šupak sam. To će joj se svidjeti.
-Dušo, žao mi je. -Bože!
-Tko je, dušo? -Molim te…
Pavoletti.
Oprosti.
Hvala.
-Ugodan dan. -Hvala.
Dodirnuo sam Pavolettija!
Mama, tata,
ja sam homoseksualac.
Stvarno?
Dobro došao u klub!
-Ljubavi! -Mama.
Pozvat ću hitnu.
-Deset na Pavolettija. -Dvanaest!
Rizzo, zauvijek ćeš lijepiti fotografije na putovnice.
Vraga dvanaest!
Pavoletti je moj!
Prijevod titlova: Elvis Šimunic