Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
Ei sunt amicii cu care joc fotbal virtual.
Nicola e cercetător universitar și singurul din grup care e însurat.
Gianni e viitor mire și prietenul meu de-o viață.
Federico e avocat de succes.
Ăsta-s eu, tânăr scenarist și deja falit.
Francesco, singuraticul chel,
și Jacopo, liber-profesionist, dar fără cod de identificare fiscală.
- Haideți! Câștigă cine înscrie zece! - Până la zece!
- La zece! - Zece goluri? Să fim serioși!
Eu am o fetiță. Haideți să fim sinceri!
El se însoară mâine.
- Ăsta are gonoree. - Era secret.
De ăsta nu mai zic.
El e la pensie de doi ani. Tu ești burtos. Nu mai avem energia de pe vremuri.
Și ce facem?
Aș zice că, dacă ajungem la trei…
Dacă ajungem la trei…
ne iese untura pe nas, ca lu' mă-ta când transpiră.
N-ai voie să spui asta. Nu glumesc deloc.
Trebuie să vă aduc aminte că în aprilie 2014…
Țineți minte, nu? Am fost de acord să nu-mi insultați mama zece ani.
Așa e, nu? De ce pana mea râdeți?
Deși ești atent la detalii, dle avocat, ți-a scăpat ceva.
În ce dată suntem? Ce an?
Aprilie două mii…
Nu! Pramatiilor!
Nu pot să cred! Ce nenorociți sunteți!
Stați să mă lămuresc.
Mi-ați setat un memento…
- Nu. - Un memento…
Și ați așteptat clipa asta ca s-o insultați pe mama?
Federico!
Aș mai aștepta încă zece ani
doar ca să-ți spun că mă-ta-i curvă.
Glumeam despre mame în ziua petrecerii burlacilor a lui Gianni.
Dar lucrurile au luat-o rapid pe arătură.
A DOUA ZI
'Neața, iubire! Azi avem nunta. Cine-ar fi crezut?
Gianni, am făcut curat în toată casa.
Am lăsat doar câteva chestii în grădină. Unde ești?
Haideți!
Repede!
Gianni? Amice, unde ești?
Ne îndreptăm spre biserică. E totul în regulă?
Haideți, fetelor!
Fugiți!
APEL - IUBIREA MEA CEL MAI RECENT APEL 11:01
I-ai dat mesaj?
Mirele nu a sosit încă.
Încă n-a venit.
De ce n-a zis nimic?
Ce s-a întâmplat?
Iubitule, nu vreau să te zoresc, că nu e cea mai importantă zi din viața noastră,
dar, în timpul ăsta, ești amabil să-mi zici unde dracu' ești?
Eu ți-am zis.
- Mamă… - A venit?
Unde-i Gianni?
- Știi ceva de el? - Vine.
- Sus! - Fără vorbe!
Ridicați-vă!
Nu spuneți nimic.
Nu spuneți nimic!
Mă doare!
- Mișcă! - Mă doare!
Federico!
- Mișcă! - Unde-i duceți?
Federico!
Băieți!
Federì!
Ce i-ați făcut?
Simone!
FOTBALUL VIRTUAL NE-A DISTRUS VIAȚA
Bună seara.
- Și el e avocatul tău? - Da.
Federico Leone, de la firma de avocatură
Leone.
E o onoare să vă cunosc.
Începe bine…
Ce începe bine?
Sunt un profesionist stimat.
Domnule „profesionist stimat”, știi că ai un penis…
Da.
…desenat pe gât, dle avocat?
Da.
E mare?
Mediocru.
De ce nu mi-ați zis?
Am fost de acord că era prea haios.
Să începem, Rizzo.
Așadar, domnule Pascale,
ni s-a adus la cunoștință că dumneata și amicii dumitale
ați fost ultimii care l-au văzut viu pe Gianni Martini.
- Viu? - Cum adică?
În seara petrecerii burlacilor.
Aseară.
În mod normal, așteptăm înainte de a începe ancheta,
dar avem motive să credem că i s-a întâmplat ceva.
Ceva foarte rău.
E cumva…
Sânge.
Sângele lui Gianni Martini.
Iar dumneata…
ești printre suspecți.
Sper că glumiți.
- Deci? - Ce să vă spun?
Mi-e cel mai bun amic. Nu i-aș face rău.
Serios?
E curios.
Din grupul de chat al ligii voastre de fotbal virtual
rezultă că l-ai amenințat cu moartea…
De 152 de ori.
Mulțumesc, Rizzo. Și doar anul ăsta.
Cred că ți s-a întâmplat și dumitale să ameninți pe careva pe chat…
Nu. E o infracțiune gravă.
Te rog să ne spui.
Ai ceva de declarat cu privire la seara trecută?
Te sfătuiesc să colaborezi. Spune-i, dle avocat.
Nu-mi amintesc nimic!
Sigur că nu!
E un simptom comun. De cum intră, uită tot, își pierd memoria!
- Da, tipic! - Ce tipic? De partea cui ești?
- Nu țin minte nimic. - Mersi, Morabito.
Cu plăcere.
Dar de ea îți amintești?
Ce treabă are cu Andrea?
Cum ai cunoscut-o?
Povestea e lungă.
Scurteaz-o.
După părerea mea, numa' Dybala e de vină.
- Numadi Bala? - Numa' Dybala, e…
- Numa' Dybala. - Dybala.
Bala.
- Cine? - Dybala, fotbalistul.
Era sfârșitul lui august și ne pregăteam de licitație la fotbalul virtual.
Trecem la ultimele știri despre transferuri.
Riccardo Gentile e cu noi. Bună dimineața!
- 'Neața! - 'Neața, Riccardo!
Nu te ocupi de piața transferurilor, dar se aude că ai o știre-bombă. Așa e?
Da, dar s-ar putea să nu vă bucure.
Paulo Dybala e noul jucător al lui Lazio.
- Cum? - Să-mi bag…
- Patronul Lotito a plătit clauza. - Nu.
- Nu-i posibil. - Cum mama dracului?
- Lotito a plătit clauza? - Dybala merge la Lazio.
- Băga-mi-aș! Nu! - Ascultătorii vor exploda. Care-i treaba?
- E dement? - A semnat pe trei ani.
- Va fi o conferință de presă. - Oprește!
Va fi în Piața Libertății.
- Vor anunța… - Stai!
Ce vor anunța, Riccardo?
- E doar o farsă, băieți. - Era să fac infarct!
- Un anunț de la sponsorul nostru… - Păzea, cade!
Centrul Medical…
CAPITOLUL UNU O LIGĂ DECENTĂ DIN OPT
CU OPT LUNI ÎN URMĂ
- E o durere imensă. - Mulțumim.
- Condoleanțe! - Riccardo!
Ofer un punct pentru Pellegrini.
Nu plusezi pentru căpitan? E și executant de la 11 metri.
E mort de-a binelea.
Incredibil, nu?
Să mori așa la 35 de ani… Avea toată viața înainte.
Și aștepta un copil.
- La o săptămână de licitație. - Dragă…
- Vino… - Ce-am zis?
- Condoleanțe. - Ai adus-o la înmormântare?
Nu deranjează pe nimeni dacă plânge. Condoleanțe!
Nu plânge.
Fiindcă nu-l cunoștea așa bine. Nu erau apropiați.
Cum rămâne cu licitația?
- Chiar e momentul? - E mereu.
- Serios? - Da.
Să moară tocmai pe 30 august…
Nu putea să moară acum două luni? Era mai bine.
- Ne-am fi organizat. - Scuză-i, sunt foarte afectați.
Incredibil! Doar relicvele societății nu se ocupă de fotbal virtual în august.
- Da. - Moșii…
- Popii, femeile, copiii… - Mă auzi? De ce n-ai…
Scuze!
Francesco, uite!
Îi aducem un ultim omagiu lui Riccardo.
Dybala e al meu, dobitocule! Arată-mi-l!
Nu, cel din sicriu e încă amicul nostru.
- Al tău. - Nu-l mai putem salva.
Dar putem salva Liga Virtuală.
Chiar a spus asta?
De față cu părinții defunctului?
Sunteți duși cu capul.
Nu, credeți-mă, e greu să găsești o echipă decentă de opt în Liga Virtuală.
De aceea am lansat
cel mai mare proces de selecție pentru fotbal virtual din istorie.
Cristofor Columb e vestit pentru descoperirea Americii,
dar mai ales fiindcă a fost agentul…
Cine a marcat mai mult în al doilea sezon…
Portarul din Serie A care deține recordul… Uite un indiciu!
Primul fotbalist italian care a primit Balonul de Aur?
Cine a fost fundaș stânga la Ancona în sezonul 2003-2004?
Gigi Sartor, 166 de prezențe în Serie A.
Trei Cupe UEFA la rând, doar cu echipe italienești,
dintre care una cu Inter în 1997-1998 și una cu Parma în 1998-1999.
Împarte recordul cu alți doi jucători,
columbianul Radamel Falcao, zis El Tigre, și germanul Marko Marin.
E cunoscut și pentru perioada scurtă cu ghinion de la Fiorentina.
Cu ghinion?
Cu ghinion, da.
- Știi multe. - Mulțumesc.
Poate prea multe.
A fost portar titular…
Cară-te-n pana mea!
Ești un jegos!
Atacanții Cataniei în sezonul 2006-2007.
Corona, Mascara și…
Corona, Mascara…
Hai, că-i simplu!
Corona, Mascara și Martuccello!
- Extremă stângă. - Pe bune?
Mulțumim, te contactăm noi.
- Și ce număr purta Chivu înainte? - Martuccello!
Următorul!
- Întreaga formație. - Nu-mi amintesc toată…
Cea din 2007.
- Salut! - Bună ziua!
Bună ziua!
Vă ajut cu ceva?
- Era Gionatha Spinesi, fără N. - Te-ai mulțumi cu nota de trecere?
Ai zis că nu. Ne vedem în sesiunea următoare, mersi.
Pa!
Spinesi, atacantul Cataniei? Care a jucat cu Mascara și Corona?
Nu, răspunsul era Spinoza…
În Etica, el declară că binele suprem…
Înseamnă că am greșit sala.
Primul gol al lui Totti în Serie A. E ușor.
Scuze, dar nu selectați al optulea participant la liga de fotbal virtual?
Nu.
Ba da, aici e.
Regula de aur e
să negi dacă te întreabă o femeie dacă joci fotbal virtual.
De ce? Îmi plac cei care joacă fotbal virtual.
Aveți mereu un subiect de discuție.
Nu-i așa?
Luați loc.
Mulțumesc.
Nu mă puteți întreba asta.
- Aici? - Da.
Ce întrebare e asta?
Zi-mi golgheterul lui Inter în 2007 și 2008.
Eu sunt Simone.
Andrea.
- Deci, Andrea… Pot să-ți spun pe nume? - Desigur.
De ce vrei să joci fotbal virtual?
Ca să-mi pun toate speranțele de fericire
într-un joc virtual pe care nu-l pot controla?
Grozav răspuns!
Cine? Fortunato?
Și de ce cu necunoscuți? N-ai amici cu care să joci?
- Abia m-am întors la Roma. - Înțeleg.
Am încercat să reintru în vechea ligă, dar nu m-au vrut.
Ce nemernici! De ce?
Nu că nu m-aș bucura… De ce?
Am trișat la un meci.
Scandalul picioarelor.
Adversarul mi-a cerut o poză cu picioarele ca să câștig.
Aș fi făcut orice ca să câștig, dar el voia doar asta.
Dar ai un mont.
Lui i-a plăcut.
Și mie îmi place.
Îți dai seama că n-ar trebui să spui așa ceva la un interviu.
Știu, dar era aiurea să încep cu o minciună.
Nu știu dacă ceilalți te-ar primi în ligă.
Te rog!
Va fi micul nostru secret.
Îmi lipsește enorm fotbalul virtual.
Mi-e dor să mă trezesc dimineața cu amenințări cu moartea pe chat.
Mi-e dor să-mi petrec duminicile așteptând să crească o cotație la 6,5.
- Bine, am priceput. - Scuze!
Scuză-mă.
Te rog.
Dă-mi o șansă!
Ar trebui?
Domnilor, e momentul adevărului.
Avem doi candidați.
Candidatul numărul unu e el, Mirko.
Are vaste cunoștințe despre fotbal. E de încredere.
Riscuri potențiale,
postează zilnic meme deranjante pe social media.
Ca aceasta.
- Nu! Scoate-o! - Dumnezeule!
Imaginați-vă un asemenea conținut zi de zi pe grupul nostru de chat.
Ca să nu mai zic că ne-ar putea ucide în somn.
- Pare simpatic. - Nu.
- E ucigaș în serie. - O fi, dar e simpatic.
Vă rog să vă calmați.
Candidatul numărul doi e Andrea.
Ai înnebunit?
Dă-o-ncolo…
E femeie.
Nu, băieți. Să fim serioși puțin.
Știți bine cât de sensibil sunt la diversitate.
Țin la drepturile femeilor și celor cu handicap.
- Te-am judecat că ești homo? - Nu.
Tocmai! Dar vă implor…
- Am acasă o soție și o fiică… - Ninni, dragule…
Soacră-mea e la noi trei săptămâni pe lună.
- Scumpule… - Nu vreau o femeie și-n fotbalul virtual.
Știu, gata…
Nu-i vina mea că are o nevastă, o fiică
și o soacră pe cap trei săptămâni din lună.
- Uite ce ai făcut. - N-avea grijă.
Nu…
Cum? Tocmai tu, Simone?
Faci mișto de mine?
Se folosește de tot ce avem mai sfânt ca să și-o pună.
Nu, mă scuzați. Să privim din altă perspectivă!
Ne confruntăm cu aceeași dilemă ca alegătorii americani.
Trebuie să alegem între un psihopat
și o femeie.
Nu mai vreau încă o femeie!
Comisia a ajuns la un verdict!
Muzica!
Unu, doi, trei, patru!
Andrea!
Ce bine!
- Scuză-mă, niciodată nu câștig. - Felicitări!
Mulțumesc!
CĂUTĂM AL OPTULEA PARTICIPANT
ȘMENARUL - LECCE BOMBO
MIRELE - PARTIZAN RETROGRAD
SCENARISTUL - DIVANO KIEV
AVOCATUL - AVELLINO BANFI
SOȚUL - PARIS SAINT GENNARO SINGURATICUL - ECHIPA RUȘINII
LIGA DE FOTBAL VIRTUAL NAȘPET
HOITUL - HERTHA BERE-LIN
FEMEIA - PESCARAOȚCHI
Deși am trei facultăți, n-am priceput o vorbă din ce mi-ai zis.
Poate să-mi explice careva ce e fotbalul ăsta virtual?
Aveți dreptate.
Iubesc din suflet fotbalul virtual, dar e complicat de explicat.
Exact, băieți. Fotbalul virtual seamănă cu sexul.
E complicat de explicat, dar plăcut ca ocupație.
E un joc în care concurenții formează o ligă de opt sau zece oameni
și creează echipe imaginare,
dar cu jucători reali din Serie A, cumpărați la licitația de selecție.
Am uitat ceva.
Participanții au un credit prestabilit pentru cumpărarea jucătorilor.
Jocul nu se oprește aici.
Ca să învingi, trebuie să înscrii mai multe goluri.
Dar cum înscrii goluri în fotbalul virtual?
Totalul echipei e dat de suma calificativelor jucătorilor,
inclusiv prime și penalizări pentru goluri, cartonașe și altele.
Suma reprezintă numărul de goluri bazat pe calificative date.
Rețineți numărul 66, numărul de puncte necesare
pentru a înscrie primul gol, în timp ce 72 de puncte…
Ajunge!
Ce caută sânii pe cupa noastră?
Sunt ai fostei iubite a lui Gianni din liceu.
Dar nu sunt sâni.
Ba sunt sâni și sunt mari.
- Da, dar sunt mai mult un simbol. Așa-i? - Sigur că da.
Acea poză veche și uzată e trofeul perfect pentru acest joc.
Un joc despre fantezia de a avea o echipă de fotbal de la 18 ani.
Fantezia noastră de a fi în vârf,
ca acele țâțe la vremea lor!
Magistral!
Nu sunt convinsă.
- Începem? - Mai taci!
CAPITOLUL AL DOILEA LICITAȚIA DE SELECȚIE
CU ȘAPTE LUNI ÎNAINTE
Băieți!
Licitația de selecție începe la 13:41.
Conform regulamentului, cel care alege primul
e boul care a ieșit pe ultimul loc sezonul trecut.
Înainte de a începe, aș avea o propunere.
Putem reduce taxa de participare? E prea mare la 200.
Mie-mi spui? Am o fetiță.
Eu sunt șomer, n-am un sfanț.
- Hai sictir! - Ăsta are copil mic!
- N-am dreptul să spun nimic! - Ești un rahat!
Dle Pascale, te rog! Încă avem o șansă să-l găsim.
Așa e, dnă judecător.
Dar, ca să aflați ce-a pățit Gianni, trebuie să mă ascultați.
Fiindcă trăim exact cum jucăm.
Îl numesc…
Spune odată!
…pe Pavoletti!
E de la muncă.
- Răspunde. - Da, normal.
Da, dragă.
Nu-l cumpăra pe Pavoletti.
Dragă, de unde știi că tocmai a fost numit?
Îți citesc gândurile.
Nu-l cumpăra. Clar?
Îmi subestimezi priceperea la fotbal.
În primul rând, nu iei în calcul faptul că anul acesta e al lui Pavoletti.
- Îl subestimezi. - Nu vreau un tată ratat pentru fata mea.
Ce-ți veni?
Îl iei pe Pavoletti, dormi în mașină!
Pe mă-ta!
Nicola, patronul Paris Saint Gennaro, are aceleași năravuri.
De zece ani cumpără aceiași jucători, indiferent ce spune toată lumea.
Licitez 70 pe Pavoletti.
- Bine! - Da!
Bravo!
Optzeci!
Optzeci! Hai!
- Nu! - Așa a zis!
- A zis! - N-am zis!
- Ba da, ai zis 80! - Ai zis 80!
Pavoletti e al meu!
Iar Federico, ca orice bun avocat,
vrea ca totul să fie făcut după reguli.
Mă rog, după regulile lui.
- Optzeci și doi! - Nu!
Nu. Numai puțin, scumpo.
Conform regulii 87, paragraful B, din 31 decembrie 2017,
plusările trebuie făcute cu cel puțin 0,2 s înainte de adjudecare.
Așa că Zapata e al meu, fraiero!
Jigodie!
Oi fi jigodie, dar Zapata e al meu. Mergem mai departe?
Optzeci și unu!
Mai e și Francesco. Nu iese din camera lui.
- Stă în străinătate? - Ce? Nu.
Stă la 300 de metri.
Optzeci și șapte.
De ce n-a venit?
Fiindcă e singuratic.
N-a ieșit din dormitor de șase ani.
Adjudecat lui Francesco!
Bun!
Mama voastră!
Nenorocitul!
Ăsta cine naiba e?
Fabrizio Seghetti. Stă la Milano, dar vine la Roma să liciteze.
Tace pe chat, dar depune primul formația miercuri.
Are un rol important în poveste?
Nu.
Treizeci și doi!
- M-ai lovit! - Scuze!
- Patruzeci și doi! - Patruzeci și doi!
Patruzeci și doi!
Gura!
E al meu!
Am zis! Pavišić e al meu!
Mai e și Jacopo.
E trecut de 30 de ani,
dar face tot posibilul să nu se gândească
sau să nu gândească în general.
Direct din curul magrebianului. Vrei?
Riști patru ani de pușcărie, fără arest la domiciliu.
Douăzeci pe Rincón!
- Nu mai joacă în Serie A. - Și ce dacă?
L-am luat deja pe Ionita. Vreau perechea Rincón-Ionita!
Adică rinconglionita, care înseamnă „dobitoc”!
- Mă duc la pipi. - Vin și eu.
Douăzeci pe Rincón!
O dată, de două ori… Adjudecat!
Rincón, 20.
Și mai sunt și eu, patron al Divano Kiev, fiindcă dorm de 15 ani pe o canapea.
Te rog, Simone, cere un jucător, te implor!
- Tre' să ajung la veterinar. - Îi zice pediatru.
Da, ai dreptate.
Ofer 30 pe Iličić!
- Cum? - Ești sigur?
- E… - Da, știu.
Dar nu-l pot abandona la nevoie.
Nu, lăsați-mă!
Lăsați-mă!
- 21! - 22!
- 23. - 24.
- 25! - Nu-ți ajunge creditul.
Haideți!
Douăzeci și patru o dată, de două ori, adjudecat!
E al meu.
- Bravo! - Trișoareo!
- Tre' să dau un telefon. - Du-te!
Mai e și Andrea.
Cu cât o priveam, cu atât descopeream ceva nou la ea.
- 30 pe Berardi! - 31!
- 32! - Berardi e al meu!
Și mai e și Gianni, prietenul meu de-o viață.
Ar face orice ca să câștige.
E tot 1-0, un final binemeritat pentru cel care a dominat meciul.
Nu doar a marcat, ci a avut și o prestație magnifică,
conducându-și echipa…
Las-o mai moale, c-o să ia șapte.
- O să ia 7,5. - O să ia 7,5?
Da. L-am pus în echipa mea.
Balonul ajunge la…
Dnă judecător…
Asta nu e tot.
Serios?
Scuze, cât face?
Nu, dle Orsato, plătesc eu.
Daniele.
E o zi importantă pentru mine. Sunt în urmă cu trei puncte.
O bere pentru un cartonaș galben dat lui Petagna.
Sau mai bine unul roșu.
Încerci să mă mituiești cu o bere?
Băieți, vă rog!
Era o glumă. Dlor polițiști, dacă pot ajuta cu ceva…
Nu am cazier.
Cât face?
A câștigat șase ani la rând.
Douăzeci și doi.
- Douăzeci și trei. - Douăzeci și patru.
- Douăzeci… - Nu plusezi? Nu plusează.
A câștigat șase ani la rând și ești invidios pe el.
Nu, cum v-am zis, suntem amici din copilărie, am stat împreună.
Bine, 24 o dată, de două ori, de trei ori. E al meu.
- Ninni, încetezi odată? - De ce m-ai pus pe Grindr?
- Fiindcă e amuzant. - Nu e!
Te bat de te caci pe tine! Să nu te mai văd!
Du-te dracului!
Nu vă purtați ca niște prieteni.
Vă vorbiți urât și vă faceți lucruri oribile.
Tocmai asta e.
Avem o viață normală și servicii normale.
Dar nu suntem oameni normali.
Fotbalul virtual reprezintă șansa noastră la succes
într-o viață în care pierdem mereu,
glumind reciproc pe seama mamelor și a virginității anale.
Cu prietenii noștri, putem fi așa cum suntem de fapt.
Oameni groaznici.
Bine.
Andrea? Stai, te conduc acasă!
Bine, grăbește-te!
- Pa! - Pa!
Rincón-Ionita!
L-ai cumpărat pe Pavoletti, nu?
O să dormi în mașină.
Să pornești căldura, e frig afară.
Ai perfectă dreptate, Assunta. Noapte bună!
Scuze!
Da, bombonel, sunt pe drum. Pa!
N-ai loc pe canapea. Noapte bună!
Mergem odată sau nu?
Pleacă de la premisa
că oamenii au câștigat un război important contra zombilor.
Și…
Ți se pare o prostie?
- Nu, continuă. - Bine.
Practic, le-au dat cele mai plictisitoare slujbe,
cum ar fi cea de casier.
Sau periculoase, precum cea de cascador. De ce să fie cascadori? E genial.
Zombii n-au nevoie de sindicat, de pauze de masă, și cel mai tare e
că nu pot muri.
Cred că e timpul să mergem acasă.
Ce-ai zice să vii la mine,
să mâncăm o delicioasă pizza vegetariană cu kamut și ardei?
Adică azi?
Nu.
Mai bine nu.
De fapt, e cam târziu.
Am întrebat-o dacă azi.
Sunt tâmpit.
- Bună dimineața! - 'Neața!
Măcar zi-mi că ți-ai tras-o.
E clar că nu.
Dar, dacă te consolează cu ceva, cred că m-am îndrăgostit.
Deci ai făcut două greșeli în aceeași seară.
Ești campion.
Îi datorai bani domnului Martini?
Fiindcă rezultă că dormeai la el pe canapea fără să-i plătești chirie.
Nu, doamnă judecător, e vorba de uzucapiune.
Scrie, Rizzo.
Ce faci?
- Ce atacant am cumpărat anul ăsta? - Pe Lautaro Martinez.
Și anul trecut?
Mereu pe Lautaro Martinez.
O să-l cumpăr și la anul.
Fiindcă, deși nu-l sufăr, Lautaro e beton.
Și nu-mi place să risc.
Așa că…
Mă însor după sezonul ăsta.
Te însori?
Când i-ai cerut mâna?
Vrei să știi?
Am acționat impulsiv.
A pornit de la o întrebare nevinovată a Biancăi.
Ai vrea să ai copii? Cu mine, adică.
M-am gândit mult și am făcut calculele.
Ținând cont de cât mi-ar lua să găsesc un bărbat decent,
de preferat cu păr, dar merge și fără…
De asemenea, ținând cont de cât mi-ar lua
să-l conving să-și redimensioneze spațiul…
ca să…
Da…
Ca să avem copii…
Ei bine, cred…
Dacă tu…
Da!
Dacă tu nu vrei copii, atunci noi
ar trebui să ne despărțim,
dar nu…
Nu acum!
Ar trebui să ne despărțim acum doi ani!
Iubire, ce vorbești?
Hai să ne căsătorim!
Vedem.
Treci acolo și prestează!
„Vedem”? Chiar așa a zis?
- A zis: „Vedem!” - Nu!
Normal că a spus asta.
A zis că vedem și c-o să se mute aici.
Nu, zău așa, Gianni! Am fi trei și baia e prea mică.
CAPITOLUL TREI ZIUA DEBUTULUI SEZONULUI
ÎN URMĂ CU ȘASE LUNI
Așa că mi-am strâns catrafusele.
Nu că aș fi avut multe.
Niște cărți, o poză cu mine și Gianni la 18 ani, în Mykonos…
Cu alte cuvinte, domnul Martini te-a dat afară.
- Obiectez! Întrebarea e tendențioasă. - Reformulez.
Prin urmare, ai plecat de bunăvoie din casa domnului Martini.
Da. Era prima zi din campionatul nostru.
Mă simt ca Totti în ziua retragerii.
Când l-a înlocuit… cum îl cheamă.
Prea bătrân ca să continue.
Sunt sigur că îl îngrozea gândul retragerii.
Nu!
Îl arzi pe Benassi.
Covorul meu Benassi.
- Când l-am spălat ultima oară? - De ce, l-am spălat vreodată?
Spuneți-mi, dnă judecător, neavând casă sau serviciu,
unde era să mă duc dacă nu la bunica mea?
Unde mă aștepta o altă canapea.
Serialul Viața noastră…
Ca întotdeauna, bunica era o companie grozavă.
Cu toate astea, printre seriale…
Salut! Am citit pe grupul de chat că toți sunt la pub.
Sunt deja în apropiere. Ce-ai zice să vii cu mine?
Ce înseamnă iubirea pentru dv., dnă judecător?
- Lasă prostiile, dle Pascale. - Știu, e o întrebare prostească.
Orice definiție e aproximativă.
Ca să citez din Pulp Fiction: ”Știi că ai găsit pe cineva special
când poți să taci un minut și să vă bucurați amândoi de liniște.”
Definiția mea e:
„Știi că ai găsit pe cineva special când vă uitați la Lecce-Spezia,
e zero la zero, nu e niciun jucător pe teren
și totuși îți bate inima tare.”
Palpitant meci!
În prima repriză, Spezia…
Poftim?
E pauză, Simone.
E zero la zero la pauză…
Vorbeam de prima repriză.
Cum spuneam, trebuie să fie mai incisivi la mijloc…
Spuneți-mi dacă nu e cea mai bizară poză de penis!
Dumnezeule!
Ce-i ăsta? Un penis cu pălărie de cowboy?
Bună ziua la toată lumea!
A făcut lucruri bune…
Salut!
Bună, șefule!
Bună, drăguțo!
O bere, te rog!
- Acum. - Mai bine două.
În curând vine nevastă-mea și vreau să fiu deja mangă.
Mai iau una.
Adu-i și ei una.
Ca s-o bea tati și pe aia, da?
Pavoletti!
A marcat Pavoletti!
Bravo, fetițo! Pavoletti tocmai a dat gol!
Iubitule?
Iubitule…
O să cumpăr un covor nou. Ăla vechi arată îngrozitor.
- Benassi? - Da, ăla verde.
Benassi e ultima redută de impolitețe care mi-a rămas.
La tine-n casă. La noi în casă, tu ești ultima redută de impolitețe.
- A pomenit cineva de Benassi? - Simone, la mulți ani! Cât împlinești?
Fac 34.
Numai atât?
Bine. Ai împlinit 34 de ani de trei ori în șase luni, așa că…
Nu, de data asta e pe bune.
- E adevărat. - Exact.
- Sunt minciuni nevinovate. - Nicio grijă.
Dacă mă minți ca să o arzi cu el e problema ta, nu a mea.
De-asta o iubesc. Te iubesc!
- Și eu. - Te iubesc.
- Distrați-vă! - Te iubesc!
- Pa! - Mulțumim!
- Distrați-vă! - Te iubesc.
- Acoperă-mă. - Trebuia să-mi dai mesaj.
- De unde era să știu? - V-ați îmbătat deja? Da!
Au dat gol data trecută când ai plâns. Plângi din nou!
Ascultă-mă bine!
Trebuie să plângi, altfel nu te schimb până mâine, clar?
Haide, plângi!
Te ascunzi în toaletă în loc să încerci s-o săruți?
Du-te și încearcă!
Nu, mă bate până și la fotbal virtual. Nu e bărbătesc.
„Nu e bărbătesc.”
„Mă bate la fotbal virtual. Mă lupt cu actul al doilea.”
Scrii scuze, nu filme. Ce pana mea e actul al doilea?
Când personajul se confruntă cu criza. Ce dracu' vrei de la mine?
Țin la tine. Ai putea face ce vrei, dar nu faci nimic.
Ești precum…
Precum Cassano.
Un geniu neînțeles care zice prea des „jos pălăria”?
Un geniu, da. Neînțeles? Poate.
Dacă era mai implicat, câștiga Balonul de Aur.
Așa că zic: „Antonio, de ce nu te-ai străduit? De ce?”
Acum e acum! Rămâneți…
- Nu pot face asta. - De ce?
Ca să pot visa la ea în continuare.
Până acționez, ea rămâne aleasa.
Dacă dau să o sărut și mă refuză?
Sau dacă, peste doi ani,
când se spălă pe dinți, îmi zice că nu mă mai iubește?
Pisica ar muri oricum. E sărutul lui Schrödinger.
Îți crăp capul! Nu mai fi Cassano! Fii ca Fabio Grosso la Cupa Mondială!
Ce ar face Fabio Grosso?
Ar ieși și ar săruta-o.
Da, și apoi ar sărbători în draci.
Da!
Ai dreptate, mă duc.
Da, te duci și te întorci.
Să adunăm resturile!
Și Pavoletti înscrie!
Pavoletti!
Fiindcă joc mereu cu marcatorii dubli.
Incredibil!
Un final incredibil al acestui meci!
Trebuie să-ți spun ceva.
Pavoletti era acolo, pregătit…
E haos, e confuzie…
Cred că ai câștigat meciul de săptămâna asta. La revedere!
Singurul lucru clar din această lungă
și dureros de detaliată relatare
e că ești îndrăgostit lulea de domnișoara Carrieri.
Asta e destul de evident. Totuși, ceea ce îmi scapă…
e…
Ce legătură are Andrea cu dispariția domnului Martini?
- Andrea e motivul. - Motivul pentru ce?
Pentru faptul că l-ai ucis pe Gianni Martini.
Nu, asta nu permit. Am stat de vorbă.
Mă ocup eu.
Nu-mi puteți acuza pe nedrept clientul. Unde sunt dovezile?
Asta e arma crimei. O recunoști, domnule Pascale?
Singurele amprente găsite pe această cupă…
sunt ale dumitale.
Și vezi aceste urme de sânge?
Conform raportului criminalistic, e sângele lui Gianni Martini.
Deci?
Domnule Pascale, ne spui ce s-a întâmplat aseară?
Ce vreți să vă spun? Nu îmi amintesc nimic!
Aș fi ținut minte dacă mi-aș fi ucis amicul.
Îmi pare rău.
Spune ceva, Federico.
Federico?
N-am fost eu!
Să luăm o pauză. Fă câțiva pași.
Poate îți revine memoria. Morabito, însoțește-l.
Eu o să stau de vorbă cu amica lor.
Mergem?
Andrea e aici?
Să mergem!
Să intre dra Carrieri!
Federico, vii cu mine?
Ce mama dracului i-ai făcut? Zi-mi ce i-ai făcut!
- N-am făcut nimic. - Calmați-vă!
- Bianca, ai înnebunit? - Te omor!
Și pe ăia doi!
- Stați jos. - Luați loc.
- Ce dracu' vrei? - Bine, mă calmez.
Și dumneata ai ales să te bazezi pe profesionalismul avocatului Leone?
În regulă.
Am discutat cu amicul dumitale uituc
despre ziua de 12 septembrie 2023.
Așa-numita primă zi a sezonului. Îți amintești ce s-a întâmplat seara?
Da, dnă judecător.
- Drace! - Ce e?
O groapă?
Un accident auto?
Simone!
- Ce s-a mai întâmplat acum? - Încet!
A fost atac de panică sau accident?
- Elvira, ce-ți mai face fetița? - Bine.
- Cât de des vine aici? - Foarte des.
Fiindcă mănâncă gratis.
Ce idiot!
De când îl cunoști pe Simone?
De când aveam patru ani.
Am fost colegi de bancă de la grădiniță până-n liceu.
- Ce frumos! - Da, foarte frumos.
Eu n-am avut o așa prietenă.
În anul doi de liceu, nebunul a dat foc la catalog
ca să repete clasa cu mine.
- Serios? - Și era fruntașul clasei.
Aș fi fost pierdut fără el.
Sunt îngrozit.
Pe bune?
Da.
Te credeam altfel.
Adică?
Pari genul care nu și-ar recunoaște frica.
- Nu mai spune nimănui. - Nu.
Am un joint în poșetă.
Ce zici?
Pari foarte rock.
Stăm la palavre, atât.
S-a întâmplat când aveam 16 ani.
În vestiarul de la volei.
- Poetic. - Cu o colegă de clasă.
Tu?
În Mykonos, cu Simone.
Cum? În Mykonos?
- Nu. - Vezi? Ți-am spus.
- Ce mi-ai spus? - Știam eu.
Ce știai?
- Zău așa! - Ce?
Eram cu Simone în Mykonos și am cunoscut o fată.
Am fost cu o fată care…
- Auziți… - Da?
Mai bine duceți-vă acasă. Îl țin aici.
E bine?
- Da, e în regulă. - Bine.
Aici stau, asta e ușa.
Bine.
- Mulțumesc, noapte bună. - Noapte bună.
M-a dus până acasă și ne-am luat la revedere.
Doar atât?
Da, doar atât.
Îmi explici de ce i-ai scris la 03:47 în acea noapte lui Gianni Martini
următorul mesaj: „Nu trebuie să spunem nimănui.”?
Ce anume nu trebuia să spuneți nimănui?
Îți trebuie un covor?
L-am câștigat la fotbal virtual.
Numele lui e Benassi.
Și cât a durat această relație cu Gianni Martini?
Până la pauza pentru națională.
- Și asta ce înseamnă? - Până în noiembrie.
Atunci face naționala rahatul praf și se întrerupe campionatul.
Nu se joacă fotbal virtual timp de două săptămâni.
În acele 336 de ore e bine să stai în banca ta.
Dacă se întâmplă ceva, va fi și mai rău.
- E clar? - Da.
E ca vidul care avansează în Poveste fără sfârșit.
Ați înțeles?
Noiembrie?
Scuze!
După cum vedeți, e nouă. Nu a fost locuită.
Are inclusiv garaj și supraveghere video permanentă.
În plus, vă puteți bucura de pace.
Și liniște.
Are dreptate.
Chiar ai nevoie de atâta pace?
Da.
Nu-i așa?
Ba da.
E frumos.
CAPITOLUL CINCI PAUZA PENTRU NAȚIONALĂ
Ții minte Master League? Erau vremurile lui Castolo și Minanda.
Cine pana mea e Castoro?
Castolo!
Cel mai bun executant din Master League.
- Scuze, câți ani ai? - Douăzeci.
Tu câți ani ai?
Nu mai am 20 de ani.
Am 34 de ani.
Îmi spui ce ai? Ce-ai pățit?
Nimic, bunico. E o perioadă mai grea.
Se întunecă la 16:00, nu prea lucrez și trebuie să port ghips.
Ghips?
Ești primul care, în loc de 30 de zile, ține ghipsul două luni.
- Ce faci? - Ți-l scot.
- Nu. - Ba da.
Ca să te întâlnești cu fata frumoasă după care plângi de două luni
și să mă lași în pace.
- Dă-mi mâna. - Nu.
Mă deprimi, Simone.
Sunt bătrână, am artroză. Dă-mi mâna, haide!
- Nu te mișca. - Bunico!
Mulțumesc.
Știi că o să am băiețel, nu?
Nu.
Ba da.
Scuze, am avut o perioadă de rahat. Nu sunt eu însămi.
- Ce-ai pățit? - Andrea, ești bine?
Am fost la sute de interviuri de angajare luna asta. La fel!
Un tip mai tânăr decât mine zice că mă anunță ei.
- E un mod politicos de a-mi da cu flit. - Așa e.
Nu pricep ce nu le place la mine.
Vorbesc patru limbi. Am experiență cu carul.
- Nu… - Andrea, pot să fiu sinceră cu tine?
Ai 35 de ani și n-ai terminat facultatea. Ai CV-ul uneia de 20 de ani cu chenofobie.
De-aia.
Îmi pare rău.
- Scuză-mă… - Da?
Îmi mai aduci două, te rog?
- Voi vreți ceva? - Nu.
Ești gravidă?
- Ce dracu' zice? - Nu, Doamne ferește!
Slavă Domnului!
- De când s-au întors din vacanță? - De trei luni.
- Da.
Nu pot să cred că ne-ai dus cu cortul. Pe frigul ăsta!
Ți-am zis de mii de ori, sunt cercetător, banii-s puțini.
Nicola, ia-ți un serviciu ca lumea!
Un bărbat adevărat nu-și duce familia cu cortul!
Și în extrasezon, în noiembrie!
Ai 30 de ani! Nu pricepi?
Și tu mă calci pe nervi! Nu pricepi?
Și nu glumesc!
„Fă asta, fă aia, nu-l lua pe Pavoletti!”
Sunt cercetător universitar, am avansat în timpul crizei!
Un serviciu permanent e ca Moș Crăciun! Nu există!
E clar?
Da, scumpete! Ți-am zis, Moș Crăciun nu există!
Știi familiile alea care se bucură că-s împreună?
Care fac chestii împreună?
- Se prefac. - Se prefac…
Noi de ce nu ne putem preface?
N-avea grijă, eu mă prefac.
N-avea grijă.
Să mergem!
Simone?
Bună!
Eram prin zonă și m-am gândit…
Cum a zis Baggio:
„Doar cei care au curajul să ia un penalti pot rata.”
Așa că…
ai vrea să iei cina cu mine?
Acum?
Înțeleg, ești cu cineva.
Bine, o să…
O seară plăcută, pe curând!
Atunci am decis să punem capăt relației.
Nici măcar Atreyu n-a putut opri vidul, darămite noi.
Ascultă…
Domnul Pascale a aflat vreodată despre relația voastră?
Deci? Da sau nu?
Am decis să-i spun în perioada de transferuri.
Ce naiba mai e și aia?
Perioada de transferuri e ultima șansă de a ne îndrepta greșelile.
Am crezut că e momentul potrivit să-i spun adevărul lui Simone.
Adică lui Pascale.
Unde dracu' ne vedem pentru transferuri?
Pentru transferuri, sunteți invitați la noua mea reședință.
- Ți-ai lăsat soția ca să stai în garaj? - Da, a fost o decizie de moment.
- Bună! - Bună.
De zece ani voiai s-o părăsești.
- Sunt cercetător, angajat temporar. - Începem?
Am fost programat să n-am planuri pe termen lung.
- Unde-i Simone? - Vine după serviciu.
- Unde lucrează? - La supermarket, s-a angajat pe bune.
- Gata cu vorbăria! - Licitația de selecție începe la 18:24.
Prieteni, am adus gustări!
Noul serviciu e grozav. Putem lua acasă produse care expiră.
Ce faci? Păstrați distanța!
- Haide… - Nicola!
Ai puțină răbdare, poftim!
- E dulce, vreau ceva sărat. - Croasante ai?
N-am. Croasantele le ia Abdul, șeful meu.
E profesionist sever, dar exemplar.
„Sever, dar exemplar”, renunți la vreun jucător?
Da. După lungi deliberări cu Abdul, am decis să renunț…
la Paulo Dybala.
Ce face?
Asta e curată exploatare de jucători.
Simone, dacă te droghezi, vreau și eu.
Nu, băieți, sunt mai treaz ca niciodată.
Mi-am dat seama că în viață contează
să eviți retrogradarea și să ai un job stabil.
Aveam visuri prea mari.
Dybala e o femeie frumoasă pe care o doare capul mereu.
Vreau pe cineva care să joace tot timpul, chiar dacă-și face infiltrații în fese.
Și tot reușește să scoată un șase.
Așa că renunț la Dybala și îl cumpăr…
- …pe Tony Sanabria. - Nu!
- Aruncați-vă! - Perfect!
- Zece pe Dybala! - Dau 11.
- Dau 12. - Dau 13.
- Dau 14. - Dau 15.
Dau 21!
Cred că ești fericit că te-ai angajat unde-ți place.
Da, sunt manager asistent la săpunuri, detergenți și diverse.
Încă n-am reținut tot.
- Dau 44! - Dau 45!
- Dau 48! - Dau 49!
Dau 50!
Dybala e al meu, porcule!
Dau 51.
Nu mai am credit.
Am ceva important să-ți spun.
Nu-s obligată, dar e important pentru mine.
Spune!
Ai sfeclit-o renunțând la Dybala.
Paulo Dybala!
Știam eu! Gianni, ajunge!
Fă-mă să înțeleg.
Te-am întrebat dacă dl Pascale știa de relația dumitale cu dl Martini.
Iar dumneata
mi-ai relatat o poveste lungă cât o zi de post
despre unul care locuiește într-un garaj,
ca să-mi spui apoi
că nu i-ai zis?
Rizzo, adu-i aici pe toți imbecilii ăia. Să vină toți aici!
Vreau descrierea completă a ultimei zile
în care Gianni Martini a fost văzut în viață
și asta chiar acum!
CAPITOLUL ȘASE RUNDA FINALĂ A CAMPIONATULUI
CU O ZI ÎNAINTE
Am avut un examen la universitate.
Și am decis, nu știu…
Haideți!
- Îmi aduci cadouri întruna. - A venit momentul.
Nu trebuia.
Fiind cavaler de onoare, m-am tot gândit ce să-ți iau, fiindcă…
Ești lefter. Cutia e goală.
Deschide-o.
- E capul lui Paolo Montero? - Deschide-o.
Nu se poate!
Noi doi în Mykonos.
Ce amintiri! Uite!
Aveam 18 ani.
Și eram tare chipeș aici.
Tu erai deja urât, dar încă n-aveai datorii la nimeni.
Am făcut cea mai proastă echipă pentru înfruntarea noastră directă.
Joc cu portarul lui Empoli contra lui Inter.
Lookman e ultimul pe bancă. Chiar dacă mor toți, nu intră.
Practic…
- Ți-am oferit victoria și campionatul. - Înseamnă că vei fi codaș.
Și care-i noutatea?
Trișez fără să trișez.
Superb!
E cel mai nobil gest făcut de cineva pentru mine.
Știu.
Ești fratele meu.
Terminați cu prostiile! Haideți, mai repede!
Ce-i cu îmbrățișările astea?
Mă schimb și te sparg!
- La cap! - Stop pe piept!
Un meci de fotbal ne mai lipsea.
N-am găsit teren de tenis.
E fault!
Bine, Nicola!
Du-te, Simone!
Fir-ar!
Gol!
Mingea!
Dumnezeule!
Nu!
Nu se poate!
Gol!
Bine!
Băieți, lăsăm scorul egal?
E egalitate.
Ce tare sunt!
Pentru Gianni!
Urmează o mică surpriză.
O mică surpriză!
- Ce ziceți de asta? - Da.
- O surpriză! - Hai!
Bravo!
Jur, dacă fiică-mea ajunge ca ele…
Să sperăm.
Bravo!
Te iubesc!
Bine!
Băieți, cine-i mirele?
- Eu sunt! - Eu!
Eu!
Mințiți toți.
Eu sunt mirele.
- Te ajut cu ceva? - Da.
Doamne, fă cu mine ce vrei!
Așadar, dragul meu mire…
Alexa, oprește muzica.
Alexa?
- Eu sunt Nina. - Știu, Nina Guarino.
- Alt hărțuitor! - Nu.
Am fost colegi, a IV-a B, la Montessori.
Francesco Formisano!
Nu pot să cred!
- Erai fruntașa clasei. Ce-ai pățit? - Am absolvit Conservarea Patrimoniului.
- Cui îi pasă? - Termină!
A fost un pas scurt.
Tu ce-ai pățit?
Povestea e lungă.
Spune-mi-o.
- Cine-i tipul? - Cine știe?
- Putem bea ceva? - Așa sper.
- Ce dracu' s-a întâmplat? - Nu știu.
Jacopo, ce-ai pățit?
Chestia asta m-a întristat.
Știu, stripperițele sunt mereu triste.
Da, dar n-am fost niciodată și excitat, și trist.
Ți s-a sculat?
Nu mai beli ochii la mine și du-te dracului!
- Eu sunt mirele, apropo. - Boul!
- Îmi pare bine. - Glumeam, Gianni!
Băieți! Prietenii mei cei mai buni!
Jacopo are o mică surpriză!
Caise?
Ești prost?
Aduci caise aici? Corpul meu nu mai suportă.
Am mâncat așa ceva ultima oară acum 12 ani, în trenul de Amsterdam.
Când l-am văzut pe Isus în Voldenpark?
- Voldelpark. - Eram rupt.
Da, sunt aceleași.
De acum 12 ani. Le-am păstrat pentru o ocazie specială.
De ce nu le-ai adus când m-am însurat eu?
Am zis „ocazie specială”.
- Ne-ai dus la popice. - E singurul sport la care-s bun.
Cine vrea?
- Eu! - Eu!
„Eu, eu…” Voi?
- Vrem! - Vrem!
Numai puțin.
Caisele în cauză sunt de fapt ciuperci halucinogene, nu?
Nu!
Sunt ciuperci pleurotus!
Rizzo, adaugă la dosar consumul de stupefiante.
Este că n-au efect?
- Nu! - O laie!
- De ce nu jucăm jocul adevărului? - Fiindcă nu e un joc!
Să mori tu!
Vă rog, haideți să jucăm!
Bine, jucăm.
- Să jucăm! - Să jucăm!
Să jucăm!
M-am închis în casă în ziua în care trebuia să absolv
fiindcă am dat doar două examene în șapte ani.
Eu…
Eu cred c-o să mă las de droguri.
Ne-ai adus juma de kil de ciuperci.
Începând de mâine.
Bravo!
E rândul meu. Bine.
Deci…
Ei bine, eu…
nu le-am spus niciodată părinților mei…
că sunt…
Nu le-am spus niciodată părinților mei că sunt gay.
Acum mi-e frică să le spun,
fiindcă tata are 72 de ani și două pacemakere
și riscă să moară de infarct.
Dacă vrei, le zic eu!
Bine, mi-e dor de nevastă-mea.
Dragule!
Mi-e dor până și de privirea ei ucigașă când amenință că mă omoară.
Glumeam!
Mi se rupe-n paișpe de nevastă-mea!
Am înșelat-o pe Bianca.
Ce face?
De ce nu mi-ai spus?
Urma să-ți zic.
Nu, stai, vrem să aflăm totul. Cu cine, când și unde?
Cu o fată, demult. A fost o greșeală stupidă.
Ia stați așa!
Vreau să revăd faza pe monitorul de arbitraj.
Da, vreau.
Simone?
Bună!
Ai vrea să iei cina cu mine?
Acum?
De ce nu i-ai spus?
Urma să-i zic.
Ce face?
Cred că-și urmărește viața pe un monitor imaginar de arbitraj.
Vrea să renască!
Scuze că m-am îndoit de voi, droguri!
Sunt un felinar uman!
- Arde! - Sunt un lampadar chinezesc!
Ai vrea să iei cina cu mine?
Acum?
Ce-ați făcut, băieți? Zău așa!
Covorul Benassi era acasă la Andrea.
Covorul Benassi era acasă la Andrea!
Alo?
Da, dragă.
Da, mă distrez.
E doar o petrecere a burlacilor. Nu, nu e nicio fată! Deja mă enervează.
O să transformăm casa asta în grătar!
Simone?
Trebuie să-ți spun ceva.
Și eu.
Spune tu primul.
Ai înșelat-o pe Bianca cu Andrea.
Am fost un amic de rahat, dar…
Te rog să mă ierți.
Simone, ce faci, plângi?
Simone…
Și apoi?
Dnă judecător, avem…
Și apoi ai înșfăcat cupa.
Amprentele tale-s pe ea, dle Pascale.
Pesemne că am înșfăcat-o.
Simone?
Simone!
Eu sunt.
Chiar că ești un ratat.
Nu m-ai câștigat niciodată și nici n-o să mă câștigi, sincer.
Nu.
Nu ai față.
E o figură de stil, Simone.
Spune-mi ce s-a întâmplat.
Ai înșfăcat cupa și l-ai lovit, nu?
- Doamnă judecător… - Nu acum, Spataro.
În clipa aceea, îl urai.
Ai vrut să te răzbuni pentru înfrângerile la fotbal virtual.
Și pentru relația cu domnișoara. De asta l-ai ucis, nu-i așa?
Deci cel mai bun amic al tău ți-a regulat femeia iubită?
N-oi fi eu Cupa Campionilor, dar mă pricep.
O să pierzi mereu.
Simone?
Ți-e bine?
Nu.
Nimic nu e bine.
Mai bine mărturisești.
Mărturisește!
Te vei simți mai bine după aceea.
Am vrut să-l lovesc.
Și l-ai lovit?
Spune adevărul!
Azi mi-am pierdut cel mai bun prieten.
Te omor, nenorocitule!
M-am transformat într-un animal, doamnă judecător.
Am început să-l lovesc cu sete, ca o bestie feroce.
Apoi…
mi s-a rupt filmul.
Cred că am blocat amintirea. Se-ntâmplă, probabil.
Acum ești gata să mărturisești?
Da.
Scoate banu'!
Nu pot să cred, ticăloșilor! Chiar ați pariat dacă e vinovat?
Am pus toți banii pe Francesco.
- De ce pe mine? - Cum de ce?
Ieși din casă după șapte ani, cineva dispare…
E cel puțin suspect.
- Încetați! - Dnă judecător, e important.
- Ce e? - Am găsit unitatea centrală.
Acestea sunt imaginile camerei de supraveghere.
Normal că e important. De ce nu mi-ai zis mai devreme?
Azi mi-am pierdut cel mai bun prieten.
Te omor, nenorocitule!
Stați…
Rizzo, ce a zis mai devreme?
„Am început să-l lovesc cu sete.”
Nu, cealaltă chestie.
„Ca o bestie feroce.”
- Da, ca o bestie feroce. - Ce faci?
Ce idiot!
Cred că l-a durut!
- Trăiește! - Da, e viu.
Trăiește!
- E viu. - Ți-am zis să nu mărturisești.
Și asta nu e tot.
- Acum și-o trag? - Poftim?
În cazul ăsta, îmi datorezi peste 20.
Iubitule…
Morții mă-tii!
Ba pe-ai mă-tii!
Nu, stați așa…
Nu!
- Zău așa! De ce doar mie? - Fiindcă îți place.
Scrie ceva?
Priviți!
Domnule Pascale, te rog să golești încet acel buzunar.
„Așa cum a spus un mare gânditor al vremurilor noastre:
«Oamenii puternici au destine puternice.»”
Ce dobitoc!
„Am înțeles azi că nu mi-e scris să mă însor,
să am copii sau să stau la periferie,
unde e atâta liniște, că te reclamă vecinii dacă tragi un pârț.
Cu drag, Gianni.”
Ce căcănar!
- Asta e. - Frumoasă scrisoare!
- Să mergem! - Pierdere de timp.
- Drace! - Bine.
Puteam să-l fi căutat pe Gianni. Să mergem!
Morabito, ne dai gecile?
- Rizzo, ești pe Tinder? - Încetează!
Simone? Ascultă-mă! Nu trebuia să iasă așa.
Putem să nu vorbim de asta? Niciodată, mersi.
Îmi pare rău, da?
Mie ar trebui să-mi pară rău. Aveam o viață perfectă până să apari tu.
Ce spui? Ai dormit 15 ani pe-o canapea.
Da, a fost nașpa, dar suportabil.
Acum e doar nașpa și e numai vina ta.
- E vina mea? - Da.
Chiar ești campionul căcănarilor virtuali!
Dacă nu erai campionul căcănarilor virtuali,
veneai la mine să mâncăm pizza aia congelată.
Și vedeam ce față ai când faci dragoste.
Din fericire, ești campionul căcănarilor virtuali.
Asta am înțeles.
Din fericire, a venit Gianni în seara aia.
Era expirat ca o viză turistică.
Nu mă puteam îndrăgosti de el.
Dar de tine…
Du-te dracului, Simone!
Nu sunteți îngrijorați, băieți?
Pentru dobitocul care a fugit citându-l pe Spaletti?
Pe bune, nu sunteți?
Gianni cade mereu în picioare. Probabil că e-n Bolivia.
- Nu sunteți îngrijorați? - De ce?
Fiindcă Gianni nu-și asumă răspunderea.
Recunosc, e de înțeles că a vrut să fugă.
S-au scris multe despre asta.
Elogiul fugii, de Henri Laborit…
Mai taci!
Ceea ce vreau să spun e… Cum pana mea jucăm fotbal virtual la anul?
- Avem un om în minus. - Andrea…
- Yoko Ono. - Ne lipsesc doi.
Eu mă sinucid.
- Trei. - Băieți, nu putem.
- Pe bune… - Da.
Avem o problemă.
Șase! Șase!
O tequila.
Da, sunt proasta părăsită la altar.
Dă-ncoa' sticla cu tequila, hai!
Vă văd.
Sunteți jalnici.
Unde-i Simone?
- Îmi căutam… - Demnitatea, poate?
Dacă ai venit să mă jignești, s-o lăsăm pe săptămâna viitoare.
Ieri n-a fost cea mai bună zi.
Nu zău!
Pentru mine a fost cea mai tare zi, a fost minunată.
Nu te-am plăcut niciodată, Simone. Niciodată!
Vorbești întruna și nu știu ce dracu' zici.
- Oricum, n-am venit să te jignesc. - Nu mi se pare.
Spuneți-mi unde mă-sa e!
Ascultă, Bianca…
Îmi pare rău.
Săraca de tine!
Săraca de mine? Cine-i săracă?
Săracii de voi!
Mie ar trebui să-mi pară rău. Puteam să mi-o fi tras cu oricine.
Am irosit zece ani cu un dobitoc.
Săraca de mine…
Credeți…
Credeți că n-am avut îndoieli?
Că marele meu vis era să mă mărit,
să cumpăr o casă la periferia curului și să plătesc ipotecă 30 de ani?
Să-mi petrec toate weekendurile cu un bou
care verifică ratingurile jucătorilor din zece în zece secunde?
- Nici măcar nu știu de ce. - Îți spun eu de ce.
O jumătate de punct în plus eliberează endorfine, care…
E un bou, da? Un bou!
Profită de ziua lui Simone ca să-și facă de cap. Ce deștepți sunteți!
El e săracul. A șters-o precum Capello.
- Nu-i rău! - Da.
Vedeți?
După zece ani cu el, știu de Capello.
- Asta-i bine. - Nu-i rău, așa-i?
Unde mă-sa e?
Nu fotbalul virtual vă unește pe voi.
- Sunteți toți… - Dezertori.
Un grup de dezertori…
care, fugind mereu de viață, ajung să doarmă 15 ani pe-o canapea.
Fără să finalizeze nimic, indiferent că e
un film cu zombi sau un meci de fotbal pe plajă.
Spune-mi unde mama dracu' e!
Mulțumesc.
Ce dobitoci!
Eu știu unde s-a dus.
Tre' să mă bronzez la salon,
altfel nu mă crede soția c-am fost în Mykonos.
Plouă.
- Mykonos! - Se simte aerul sărat.
Pietroasa Mykonos!
Și aduce cu Copenhaga.
Deja m-am plictisit ca dracu'.
Să-l căutăm pe Gianni!
De ce, credeți că e aici?
- Ești prost? - Trebuia să mai stai șapte ani în casă.
Eu sunt amnezic, dar tu ești vai de capul tău.
Stai pe iPad.
Vino, să mergem!
Îl știți pe Gianni Martini?
Ce i-ai întrebat?
E turneul Genovei.
Fiorentina își revine după meciurile
cu Juventus și Viktoria Plzeň, unde a dominat…
- Și-a trimis și formația? - Da.
- Uitați-vă la el! - Ticălosul!
Poftim!
Și noi îl credeam mort.
…până la un punct, dar nu pot să profite…
Gianni!
Băieți…
Cum a fost la nuntă?
Bine. Ai uitat asta, ticălosule.
Dacă nu ți-a plăcut aperitivul, vorbim.
- Da, să vorbim! - Calm…
Calm. Nu-i așa?
- Cu calm. - Nu te agita.
- Nu. - Par agitat?
- Sunt foarte calm. - Nu, hai să vorbim!
Putem vorbi despre multe!
Ai călătorit 3.000 km ca să arunci chestii în mine?
Sunt cel mult 1.500 km.
A trebuit să fur bani de la bunica.
Haide, zău!
Mai dă-mi o șansă!
Ca lui Balotelli. Când a semnat cu Brescia, i-ai mai dat o șansă.
Credeam că i-ar prinde bine să vină acasă.
Milimetric pe lângă bara dreaptă…
L-ai cumpărat din nou pe Iličić.
Lasă-l pe Iličić.
- Când era deprimat. - Nu vorbi de Iličić!
Calmați-vă!
Îți spun un singur lucru.
Mimmo Berardi.
Lasă-l pe Berardi!
- Buffon i-a apărat penaltiul. - Blasfemie!
Ai pierdut campionatul cu penaltiul ăla ratat.
Ajunge, potoliți-vă!
…și degajează în partea opusă!
- E mort? - Din păcate, nu.
- Ticălosul e viu! - Nemernicule!
Dă-mi iarba înapoi!
Ești un gunoi! Un gunoi!
O să mă stabilesc aici.
Cum?
Da. Ascultă, am fugit.
Nu-mi trebuie costum și oraș mare ca să am responsabilități.
M-apuc să produc uzo. O s-o duc bine.
Nu te muți cu mine aici?
Ne e bine împreună.
Oare de ce eram fericiți aici când eram adolescenți?
Simone, doar tu poți răspunde la întrebarea asta.
Nu știu.
Aveam parte de soare, mare, fete… Aveam 20 de ani.
Fete? Ajungeam mereu să le vedem plecând cu alții din club.
Și scriam liste cu ce să facem când vom fi mari.
Eu n-am făcut nimic din alea, apropo.
Simone…
Nu mai fi Cassano, fii Fabio Grosso.
Fii și tu Fabio Grosso.
DUPĂ TREI LUNI FINELE LUI SEPTEMBRIE
- Grăbiți-vă! - Haideți!
Să începem!
- Repede! - Hai!
Prin urmare…
Licitația de selecție începe la 13:43.
Conform regulamentului, alege primul codașul din sezonul trecut…
Iannis!
Cu o penalizare de 50 de puncte, a ieșit pe ultimul loc.
Fraiere!
Muzica, maestre!
Unu, doi, trei, patru…
Să moară bibi!
Da, dragă, te ascult!
Nu, conferința tocmai s-a sfârșit.
Dragă, îmi pare rău, am greșit.
Te las să alegi formația la fotbal virtual.
Te las din părți!
Dragă, îmi pare rău, sunt un nenorocit.
Asta o să-i placă.
- Dragă, îmi pare rău. - Doamne!
- Cine e, dragă? - Te rog…
Pavoletti!
Scuze!
Mulțumesc.
- Distracție plăcută! - Mersi.
L-am atins pe Pavoletti!
Mamă, tată,
sunt homosexual.
Serios?
Bun-venit în club!
- Dragă! - Mamă…
Chem o ambulanță, dle.
- Zece pe Pavoletti! - Doisprezece!
Rizzo, te pun să lipești toată viața poze pe pașapoarte!
Cine se crede?
Pavoletti e al meu!
Subtitrarea: Adrian Oprea