Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
‫- מאקוהרי מסה, 09,12.2018 -
‫שלום לכולם!
‫סליחה שחיכיתם כל כך הרבה שנים.
‫בואו נתחמם!
‫זה היום האחרון. אתם מוכנים?
‫ערב טוב.
‫תודה שבאתם היום
‫מכל מיני מקומות.
‫היום...
‫הוא יום השנה ה-20 לאלבום הבכורה שלי.
‫אני קצת נבוכה עכשיו.
‫לבלות
‫את היום הזה ככה...
‫אני לא ממש נוהגת לחגוג,
‫אתם יודעים.
‫אנשים שמריעים...
‫זה מרגיש
‫מוזר מאוד להיות הכוכבת של המסיבה.
‫אבל עכשיו אני פשוט איהנה מזה
‫ואהיה שמחה.
‫אני שמחה לבלות כך את היום הזה. תודה!
‫אל תגרמו לי לבכות כבר מההתחלה.
‫התכוונתי להתאפק עד סוף ההופעה.
‫האיפור שלי נמרח.
‫אז אתם יודעים,
‫אמרתי את זה גם אתמול,
‫יש פה תחושה של כנס בבית ספר,
‫כי כולם
‫יושבים במקום.
‫אני מנהלת בית הספר הלא-כל-כך-סמכותית.
‫לפני שנמשיך...
‫כל מי שמשתמש בסמארטפון,
‫שימו לב בבקשה ‫שאתם לא מפריעים לאנשים אחרים.
‫בבקשה ודאו שהמסכים יהיו כמה שיותר כהים, ‫שהפלאש כבוי,
‫ואם תחזיקו אותם גבוה מדי ‫אתם תסתירו לאחרים,
‫אז תחזיקו אותם כמה שיותר נמוך.
‫תודה על שיתוף הפעולה.
‫אז... ‫-טוב.
‫עכשיו אני נשמעת קצת כמו מנהלת אמיתית, לא?
‫נכון? ‫-מנהלת!
‫אה, "מנהלת"? זה כינוי חדש.
‫כבר קראו לי "אחות גדולה", ‫אבל "מנהלת" זה חידוש.
‫אז זהו, פחות או יותר.
‫מכיוון שהרצפה שטוחה,
‫אנשים בחלק האחורי
‫עלולים להרגיש עוד יותר רחוקים,
‫אבל אני רואה הכול, ‫למשל אם אתם מרימים ידיים,
‫ואני אפילו שומעת מה אתם אומרים.
‫אז בואו ניהנה מזה ביחד.
‫טוב, אז ככה זה הולך.
‫תודה.
‫תודה!
‫היום...
‫כמה מכם
‫באו היום לבד?
‫יש די הרבה פה מקדימה.
‫אתה לבד?
‫היית הראשון שקם, אחרי שהיססת קצת.
‫תודה. זה קצת מוזר להודות לך,
‫אבל ראיתי אותך.
‫כן, האמת שאני רואה את כולכם די טוב.
‫אני מרכיבה עדשות מגע.
‫הראייה שלי ממש גרועה,
‫אבל אני רואה היטב.
‫אני רואה כל מי שבא היום.
‫אתם יודעים,
‫אני לא מופיעה לעיתים קרובות.
‫ו...
‫בזמן סיבוב ההופעות הזה,
‫למדתי את החשיבות של הופעות כאלה.
‫כי אחרת
‫לא יוצא לי לראות את הפנים שלכם.
‫אז
‫אני אחקוק בזיכרוני את הפנים שלכם ‫לפני שאלך הביתה.
‫אז תראו לי את הפנים שלכם, טוב?
‫אני לא חושבת שהרבה אנשים ‫מסריטים בלי הפסקה.
‫שמתי לב אתמול והיום
‫שמעט מאוד אנשים מחזיקים את הסמארטפון
‫מול הפנים שלהם.
‫זה שימח אותי מאוד.
‫אז...
‫לא שאסור לכם לצלם או להסריט...
‫אני רק רוצה לומר ‫שאני שמחה כשאני יכולה לראות
‫את הפנים שלכם.
‫אלה שבאו לבד, אל תדאגו ותיהנו.
‫אני רואה אתכם.
‫אז... משהו כזה.
‫היום יום ההולדת שלי!
‫מה? יום הולדת?
‫יום הולדת שמח.
‫תודה!
‫אין בעד מה.
‫איזה אדם אמיץ.
‫טוב,
‫אני מניחה שהיום הוא יום חגיגי.
‫לא רק ימי הולדת,
‫אלא ימי שנה,
‫ואולי חלקכם השארתם את הילדים בבית ‫בפעם הראשונה...
‫אני מניחה שלכל אחד יש משהו
‫שהופך את היום הזה למיוחד...
‫גם טוב וגם רע.
‫אז בואו נרגיש היום כמו במסיבת סוף שנה.
‫זאת התקופה הזו בשנה.
‫חלקכם אולי אפילו חוששים מהעובדה ‫שמתחילה שנה חדשה.
‫כן, אז,
‫בואו
‫נמשיך ככה עד הסוף.
‫תודה!
‫הרשו לי להציג בפניכם
‫את הרקדנית פוקיקו טקאסה!
‫בקליפ של הסינגל "Forevermore",
‫פתאום התבקשתי לרקוד מחול מודרני.
‫היא הייתה הכוריאוגרפית שלי, ‫ומאז הפכה לחברה טובה.
‫תודה שהצטרפת אליי לסיבוב ההופעות.
‫בואו נריע לה שוב.
‫את עד כדי כך מדהימה.
‫טוב, אנחנו רוצות לבצע עוד שיר אחד ביחד.
‫קדימה!
‫כשאני מדברת איתך... ‫-כן.
‫טוב, איכשהו,
‫אני חושבת שאני נראית רגועה... ‫-אני מבין.
‫או אפילו נינוחה,
‫אבל בשבילי זה נורמלי.
‫"נורמלי." ‫-אני לא מתאמצת מדי, אתה יודע,
‫ואני רואה
‫שאני מדברת בנינוחות.
‫אני שמח.
‫אני כל כך שמחה שאני יכולה לדבר איתך שוב.
‫- ריאיון מיוחד -
‫הנושא
‫של סיבוב ההופעות... ‫-כן.
‫"צחוק באפלה"
‫הוא שמו של רומן מפורסם מאת ולדימיר נבוקוב.
‫הרומן לא קשור מבחינת התוכן. ‫-טוב.
‫במילים פשוטות,
‫הנושאים "תקווה" ו"ייאוש" עלו בדעתי
‫בו זמנית.
‫אני אוהבת לצפות בסטנד-אפ,
‫ונתקלתי במופע של קומיקאית אמריקאית ‫בשם טיג נוטארו
‫והיא הייתה ממש טובה. ‫-כן.
‫צפיתי בעוד כמה הופעות שלה,
‫ומסתבר שהיא אובחנה כחולה בסרטן השד
‫ושאימא שלה הלכה לעולמה.
‫כמה מהדברים האיומים ביותר בחיים,
‫מחלה ואובדן, קרו לה בבת אחת.
‫אפילו בתקופה של ייאוש, נקבעו לה הופעות
‫והיא הייתה צריכה לבצע אותן ‫בתור סטנדאפיסטית.
‫אבל איך היא יכלה, בנסיבות כאלה?
‫היא אפילו לא יודעת אם היא תשרוד,
‫איך היא יכולה לעשות מופע קומי? אין סיכוי.
‫אז היא ביקשה ממישהו עצה.
‫התשובה הייתה, "את צריכה להרוויח מזה."
‫אז היא עלתה על הבמה ופתחה את המופע עם,
‫"היי, ערב טוב, ברוכים הבאים.
‫יש לי...
‫סרטן. אבחנו אצלי סרטן."
‫אז בהתחלה הקהל היה...
‫מופתע, אני מניח.
‫בהתחלה הקהל צחק. "מה? באמת?"
‫והאווירה השתנתה.
‫היא אמרה את האמת,
‫ועדיין אנשים חשבו שזה מצחיק.
‫אתה יודע,
‫בסופו של דבר, זו המהות של הומור.
‫הקומדיה הייתה כל כך סמלית.
‫אם יש לך
‫חוש הומור... ‫-כן.
‫אתה יכול להעביר הילוך מבחינה רגשית
‫לא משנה עד כמה מצבך נואש.
‫אתה יכול לשנות את נקודת המבט שלך, ‫את אופן החשיבה שלך.
‫נכון.
‫יש קרבה מסוימת בין ייאוש וצחוק.
‫נכון. ‫-אני מבין
‫שהייאוש הוא בדיוק
‫ההפך מצחוק,
‫אבל יש לי גם דימוי שבו הצחוק
‫קיים בסוף של הייאוש,
‫ומשם חוזרים לחיים.
‫כשאת כותבת על אור
‫או על תקווה בשירים שלך,
‫את לא שרה רק
‫על אור או על תקווה.
‫אלה אור או תקווה שעולים
‫מתוך ייאוש או מציאות קשה.
‫אז כשמישהו מנסה לבטא תקווה
‫רק באמצעות כוח...
‫כוח!
‫אני מעריץ את היכולת לעשות את זה,
‫אבל אני גם חושב לעצמי,
‫"הלוואי שהיה לי כזה כוח,
‫אבל אני לא חושב שיש לי."
‫אבל התקווה
‫או האור שאת מתארת זה דבר
‫שאפשר להזדהות איתו.
‫אז בשבילי,
‫זה נושא
‫שאני יכול להבין.
‫אז "Laughter in the Dark"...
‫מעולם לא השתמשתי בביטוי הזה, ‫אבל הוא די מתאים גם לחיים שלי.
‫אני אפילו יכול להפוך את שם הבמה שלי ‫ל"מטיושי: Laughter in the Dark",
‫את יודעת.
‫אומנם זה הנושא של סיבוב ההופעות שלך...
‫כן, כדאי לך.
‫אבל אני יכול להפוך אותו לשם הבמה שלי.
‫"מטיושי: Laughter in the Dark." ‫-זה מגניב.
‫מה גרם לך להפוך לקומיקאי?
‫טוב...
‫אבא שלי בא מאוקינאווה.
‫כשהייתי ילד
‫הייתי מבלה שם בקיץ.
‫בלילות תמיד היה
‫מפגש של בני משפחה ושכנים.
‫בכל פעם שמישהו התחיל לנגן בסאנשין,
‫כולם היו מתחילים לשיר.
‫אבא שלי היה שתיין עליז,
‫אז הוא תמיד רקד מול כולם.
‫ואז כולם היו פורצים בצחוק.
‫אני הייתי אז ילד ביישן מאוד, אז חשבתי,
‫"וואו, אבא מצחיק את כולם כל כך.
‫הוא מדהים."
‫ואז
‫פעם אחת,
‫מישהו אמר לי,
‫"אבא שלך רוקד כל כך הרבה ומצחיק את כולם.
‫כדאי לך להצטרף אליו."
‫מעולם לא עשיתי דבר כזה מול אנשים.
‫אז הייתי מפוחד.
‫אבל לא רציתי להרוס את האווירה הטובה
‫שאבא שלי יצר.
‫אז לראשונה,
‫עשיתי צעד אמיץ.
‫ואז, מכיוון שהייתי ילד שרוקד בצורה מוזרה,
‫גרמתי לפי חמישה יותר צחוקים מאשר אבא שלי.
‫הבנתי. ‫-פתאום קיבלתי תגובה אדירה
‫וזה הרגיש כל כך טוב.
‫אז לראשונה, איך אני אגיד...
‫זה היה הרגע
‫שבו יצאתי מאזור הנוחות שלי ‫ונכנסתי לעולם החיצוני.
‫יצאת מאזור הנוחות שלך.
‫הבנתי. ‫-כן.
‫לראות אנשים שמחים כל כך
‫עשה לי הרגשה נהדרת.
‫אז הלכתי למטבח
‫לבדי
‫ונהניתי מתחושת ההישג עם תה שעורה.
‫ואז אבא שלי בא אליי.
‫חשבתי שהוא ישבח אותי, אבל הוא אמר,
‫"היי, אל תיסחף."
‫הוא קינא.
‫ממש ככה. הוא היה אבא ילדותי.
‫כי קיבלת תגובה גדולה יותר. ‫-כן.
‫אז זה מה שהוא אמר. ‫-אני מבינה.
‫אבל אני עדיין הרגשתי ממש טוב
‫כי עשיתי משהו
‫והצחקתי אנשים.
‫זמן רב לאחר מכן גיליתי
‫שיש תאוריה שהמילה היפנית "ואראו", ‫שפירושה "לצחוק",
‫באה מהמילה "וארו", שפירושה "לבקע".
‫"וארו"? ‫-וארו, כלומר לבקע.
‫הבנתי.
‫אומרים שזה המקור של המילה "ואראו",
‫ואני יכול להזדהות עם זה.
‫בדרך כלל
‫אני מרגיש כאילו אני מוקף
‫בקרום דק ואפל.
‫אבל כשאני מצליח
‫להצחיק אנשים
‫למשל בטלוויזיה או בתיאטרון,
‫אני יכול
‫לפרוץ את הקרום.
‫במילים פשוטות,
‫זה הורס את העול של חיי היומיום.
‫זה...
‫לזה אתה מתכוון, נכון?
‫זה צחוק?
‫נכון.
‫אלמנט ההפתעה...
‫למשל עכשיו, הצלחתי מייד לפרוץ מהשגרה.
‫נכון. ‫-זה בדיוק הדבר
‫שעליו דיברתי.
‫סליחה, אני יכול ללכת לשירותים?
‫בטח, בבקשה. ‫-סלחו לי לרגע.
‫נעשה הפסקה קצרה. קדימה.
‫עצרו את המצלמה. לוו אותו בבקשה.
‫הוא עוד לא חזר?
‫שלחתי מישהו לבדוק מה קורה איתו,
‫אבל נראה שמצב הרוח שלו...
‫באמת?
‫מה קרה?
‫זה הורס את העול של חיי היומיום.
‫זה...
‫בואו נפעיל את המצלמה. ‫-טוב. היא פועלת.
‫מר מטיושי.
‫מה קרה?
‫זה היה אכזרי מדי.
‫אני ממש מצטערת.
‫חשבתי שזה מה שהתכוונת.
‫ובכן, זה נכון.
‫באמת אמרתי ש"הצחוק הורס",
‫ואת באמת הרסת את השטף ואת השגרה.
‫אז למה לא צחקת?
‫זה כואב כשנותנים לך מכה עם בקבוק.
‫את יכולה לצחוק?
‫אני דיברתי ברצינות, ‫ופתאום הכו אותי עם בקבוק.
‫זה כל כך מביך.
‫מה מצחיק בזה? ‫-סליחה.
‫רק דיברנו, אני לא יודעת איך הגענו לכאן.
‫זה נכון.
‫מה אני עושה?
‫נעלתי את עצמי פה כמו ילד.
‫לא, בכלל לא. הייתי ממש אכזרית.
‫אני ממש מצטערת.
‫כלומר, ברצינות.
‫אבל אולי
‫זאת
‫צורה אחת של הומור מתוך ייאוש.
‫טוב, זה לא המקום לדבר,
‫אז בואי נחזור...
‫לזה אתה מתכוון, נכון?
‫לא?
‫מה קרה?
‫זה לא בסדר.
‫לא?
‫זה לא יכול להיות.
‫האם אי פעם
‫ראית שיחה שבה אדם אחד ‫מכה את השני עם בקבוק?
‫יש דברים שעושים ויש דברים שלא.
‫כלומר, כשבאת לשירותים
‫והתנצלת, כבר היה לך בקבוק ביד, נכון?
‫התכוונת להכות אותי שוב אם תהיה לך הזדמנות.
‫רק רגע,
‫יש לך משהו ביד השנייה?
‫לא, אין לי שום דבר.
‫עכשיו,
‫תירגעי ותקשיבי לי. ‫-טוב.
‫צחוק הוא באמת...
‫כזה, נכון?
‫לא היה לך בקבוק.
‫איזו מין שיטה זאת?
‫שיטה?
‫שיטה... זה לא זה!
‫איזו מין שיטה זאת?
‫לא חשבתי שאתה כל כך מפחיד.
‫היי!
‫אני זה שנפגע מבקבוק שלוש פעמים!
‫היי!
‫מה קורה פה?
‫אין לי מושג.
‫היא חיכתה לי?
‫גברת אוטדה.
‫הכעסתי אותה.
‫אז זאת המשמעות של ייאוש.
‫- שער קמינרימון -
‫אבל היא הכתה אותי כל כך הרבה פעמים.
‫מר מטיושי!
‫גברת אוטדה, אני ממש מצטער.
‫נוכל לעשות שוב את הריאיון מחר?
‫האם תסלחי לי?
‫אני ממש מצטער.
‫תודה.
‫אז "הומור מתוך ייאוש".
‫נכון.
‫דרך אגב, יש לי שאלה.
‫האם מילות השיר "First Love" ‫מבוססות על סיפור החיים שלך?
‫אני...
‫תמיד רציתי לשאול אותך את זה.
‫מן הסתם, אני סקרן.
‫אני אתעקש
‫לקבל היום תשובה.
‫הייתי בת 16 כשיצא השיר "First Love".
‫באותה תקופה היה לי חבר ‫עד זמן קצר לפני פרסום השיר,
‫וחברים שלי אמרו,
‫"השיר הזה הוא עליו, נכון?" ‫מה שגרם לי להרגיש קצת לא נעים.
‫"לא, זה לא ככה,
‫מילות השיר הן כמובן שירה.
‫הן לא לקוחות מהיומן שלי.
‫לא הכול מבוסס על ניסיוני האישי."
‫אבל גם החברים שלי וגם שאר העולם ‫לא הבינו את זה בקלות. אז...
‫סליחה, הייתי די תובעני. ‫-לא.
‫היית צריך
‫לעבוד עם שחקנית חובבנית לחלוטין.
‫אבל את
‫הנפת היטב את הבקבוק.
‫- אל תנסו את זה בבית! ‫השתמשנו בבקבוק עשוי מסוכר. -
‫כי זה הרגיש ממש טוב.
‫- מוזיקה: השיר "Ozora De Dakishimete" -
‫בוא נעשה שוב משהו ביחד ‫בסיבוב ההופעות הבא שלי.
‫אני תמיד אבוא כדי לקבל מכות.
‫נעשה סרט המשך.
‫זה שימוש מוגזם בצילום רציף.
‫- סוף -
‫תודה!
‫אז בואו נחזור
‫לנושא של יום השנה ה-20.
‫זה מדהים. עשרים שנים שלמות.
‫אתמול אמרתי לקהל...
‫"זה יום השנה ה-20.
‫אז עברו 19 שנים
‫ועכשיו אני מתחילה את השנה ה-20."
‫בעצם, היום הוא יום השנה ה-20.
‫זה מוזר. עשרים שנה.
‫זה משתנה,
‫אבל בהרבה מדינות, גיל הבגרות מתחיל
‫סביב גיל 20.
‫כך זה גם ביפן.
‫אתמול בלילה הדלקתי את הטלוויזיה ‫בשעה מוזרה.
‫לראשונה מזה זמן מה החלטתי לצפות בטלוויזיה, ‫אז הדלקתי אותה
‫וגיליתי
‫שבמקדש איסה
‫בונים
‫מקדש חדש כל 20 שנה.
‫הם בונים מקדש חדש
‫ליד האתר הקודם
‫והאל עובר לשם.
‫זה היה בטלוויזיה בשעה מוזרה, ‫אז לא נראה לי שראיתם את זה,
‫אבל חשבתי לעצמי, "אה, 20 שנה."
‫בתקופה האחרונה
‫שיניתי את סדר היום שלי
‫כדי שאהיה בשיא האנרגיה שלי בזמן ההופעות.
‫אז אני הולכת לישון בסביבות חמש בבוקר.
‫אז זו כנראה הייתה שעה ממש מאוחרת.
‫למה אני מספרת לכם את זה?
‫כן, 20 שנה.
‫עשרים שנה זו נקודת ציון מוזרה.
‫אני באמת
‫מרגישה כך.
‫ואתם יודעים,
‫אחרי שהגעתי כל כך רחוק,
‫לא נראה לי שאני צריכה להרגיש הקלה,
‫אבל לפחות אני יכולה להתפעל
‫מההישג הזה.
‫היה
‫פסק זמן ארוך במהלך 20 השנים האלה,
‫אבל קשה להאמין ‫שאנשים המשיכו לתמוך בי כל הזמן הזה.
‫אלה שתמכו בי
‫לפני כן, הפגינו
‫תמיכה מתמשכת,
‫ואולי הפכנו להיות
‫עוד יותר קרובים.
‫אני מרגישה
‫את התמיכה הענקית שלהם.
‫איך לומר את זה...
‫אני רוצה לומר תודה
‫לכל מי שחיכה לי.
‫ואני גם שמחה מאוד
‫שיש אנשים
‫שרק התחילו להאזין
‫למוזיקה שלי.
‫אני גם מודה לאנשי הצוות
‫שתמכו בי בזמן שעשיתי הפסקה, ‫ואמרו לי שזה בסדר.
‫כל כך הרבה דברים קרו בינתיים
‫והיו תקופות שחשבתי ‫שאולי לא אוכל לחזור להופיע.
‫אבל הינה אני היום, ביום השנה ה-20,
‫מבלה כך את היום הזה.
‫מעולם לא חשבתי שארגיש ככה,
‫אבל אני כל כך שמחה עכשיו.
‫תודה.
‫אז עכשיו
‫אני אמשיך הלאה
‫לשיר הבא.
‫קדימה!
‫תודה!
‫זה היום האחרון של סיבוב ההופעות.
‫מוזר.
‫התכוונתי...
‫התכוונתי לומר משהו אחרי שדיברתי קודם, ‫אבל מה זה היה?
‫שרתי את "First Love" ואת "Hatsukoi" ‫ושכחתי מזה.
‫טוב...
‫לא נורא. אני אגיד לכם
‫אם איזכר.
‫אני אשתה קצת מים.
‫מה את שותה?
‫אלה "מי מעיין טבעיים ממינמי אלפס" ‫של סנטורי.
‫אז...
‫השיר הבא הוא השיר האחרון.
‫אז אני אתחמם לקראתו.
‫אה, כן.
‫הינה רמז לגבי השיר הבא. ‫הוא קשור למה ששתיתי עכשיו.
‫אז תשמעו...
‫זה השיר הראשון שיצרתי אחרי הרבה זמן
‫שפשוט נתן לי הרגשה ממש טובה.
‫אז תרגישו חופשי להיכנס לקצב ‫באיזה אופן שתרצו.
‫אז...
‫שנתחיל?
‫טוב, קדימה!
‫תודה שקראתם לי!
‫נשארו לי עוד כמה שירים.
‫לפני כן, אני רוצה להציג בפניכם ‫את הלהקה שלי.
‫בקלידים וכלי ההקשה...
‫האמת ששכרתי אותו כדי לנגן בגיטרה ‫אבל הוא יודע לעשות הכול!
‫הנרי באוורס-ברודבנט.
‫ועכשיו...
‫בתופים, ארל הארווין!
‫ארל הארווין!
‫בגיטרה, בן פרקר!
‫בן פרקר!
‫ובפסנתר, קלידים ופסנתר חשמלי, וינסנט טורל.
‫וינסנט טורל!
‫בגיטרה בס ומוביל ההרכב, ג'ודי מילינר!
‫ג'ודי מילינר!
‫והאזור הנוצץ פה ‫הוא כלי המיתר של אודאי שיקה!
‫ובשירה, היקארו אוטדה!
‫תודה שהקשבתם!
‫תודה!
‫אז זה היום שבו השיר פורסם.
‫בסדר.
‫היום לפני 20 שנה, השיר הזה, "Automatic", ‫יצא באופן רשמי.
‫הייתי צריכה לחשוב על זה לפני ששרתי.
‫רק עכשיו קלטתי. הבנתי.
‫נכון. מדהים.
‫זה האלבום הראשון שקניתי!
‫באמת? האלבום הראשון שקנית?
‫אני נבוכה. תודה רבה לך.
‫מזל טוב! ‫-מזל טוב!
‫מזל טוב! ‫-תודה.
‫תודה.
‫אתם יודעים, הייתי בת 15
‫כשהשיר הזה יצא.
‫אחרי הלימודים
‫הלכתי לחנות תקליטורים
‫עם ידיד שלי, וראיתי אותם על המדפים,
‫וחשבתי, "אה, זה באמת יצא."
‫הידיד שלי הקשיב לזה בתא ההאזנה
‫ואמר לי את דעתו היומרנית.
‫אלה זיכרונות טובים מאוד, ‫אבל עכשיו זה מרגיש מוזר.
‫ונוסטלגי.
‫אבל אתם יודעים, ‫השיר הזה לא הגיע למקום הראשון.
‫הוא יצא בשתי גרסאות, ‫והמכירות שלהן היו שונות,
‫והשיר "Dango San-Kyodai" היה חזק מאוד.
‫הוא היה במקום הראשון במשך הרבה זמן.
‫האמת שזה היה ממש מתסכל.
‫אבל זו הייתה תופעה חברתית.
‫כולם שרו את "Dango San-Kyodai",
‫אף שאני הסתכלתי עליהם ותהיתי למה.
‫והשיר של אימא שלי היה במקום הראשון ‫במשך יותר מ-30 שבועות.
‫אני זוכרת
‫שזה ממש הדהים אותי.
‫תודה לכם, באמת.
‫אז...
‫אה, דרך אגב,
‫נהניתם מהסרט הקצר?
‫שמעתי הרבה צחוק מאחורה.
‫ביקשתי ממנו בהתראה קצרה מאוד ‫והוא הואיל בטובו
‫לפנות יומיים,
‫והשקיע את כולו בכתיבת התסריט, ‫כדי לבטא את החלק הזה שבי.
‫מחיאות כפיים למר מטיושי.
‫ואף שהם לא נמצאים על הבמה,
‫הרבה אנשים מעורבים בסיבוב ההופעות הזה.
‫אני לא יכולה לספור כמה תארים,
‫כלומר, תפקידים, ישנם.
‫זה כאילו, "מה, עושים את זה באופן ידני?"
‫דברים רבים נעשים בידי הרבה אנשים
‫כדי ליצור את המופע הזה.
‫אם להזכיר רק מעטים מהם...
‫צוות הסאונד עבד קשה
‫כדי לוודא שכולם,
‫כולל אלו שמאחור ובצדדים,
‫בכל מקום, יוכלו לשמוע אותי היטב.
‫צוות התאורה עבד קשה ‫כדי להציג את המופע הטוב ביותר.
‫הטכנאים שמטפלים בכלי הנגינה, ‫אלה שמייצרים את העשן,
‫אנשי השיער, האיפור והתלבושות, ‫שעבדו קשה בשעות מאוחרות מאוד.
‫צוות הצילום,
‫עובדי האולם, צוות הביטחון...
‫ואלה שהביאו את הסט הענק הזה ‫לכל כך הרבה מקומות
‫והרכיבו ופירקו אותו.
‫הם צריכים לעבוד אחרי ההופעה ‫עד שתיים לפנות בוקר.
‫אני בטוחה שהם שומעים אותנו,
‫אז בבקשה תנו להם מחיאות כפיים מכל הלב!
‫ו...
‫אתם יודעים מה?
‫לא הייתי בטוחה אם לומר את זה היום,
‫אבל בכל זאת אנצל את ההזדמנות.
‫היום הוא יום השנה ה-20.
‫אירועים כאלה לא קורים לעיתים קרובות.
‫פשוט,
‫יש שני אנשים
‫שאני רוצה לומר להם
‫תודה.
‫אני רוצה
‫לומר תודה לאימא ולאבא שלי,
‫שהביאו אותי לעולם וגידלו אותי.
‫קודם כול, כמובן, בתור בן אדם.
‫כלומר, אם ההורים שלכם ‫לא היו מטפלים בכם כשהייתם תינוקות,
‫לא הייתם יכולים להפוך למבוגרים.
‫זה דבר אחד.
‫ובנוסף, בתור זמרת ומוזיקאית.
‫אם אימא שלי לא הייתה כל כך נלהבת ‫בקשר למוזיקה
‫ולכישרון שלי...
‫מאז שהייתי קטנה, היא האמינה בי ‫וסיפרה לכולם כמה אני מדהימה.
‫אני לא הייתי
‫טיפוס שעומד מול אנשים.
‫אז אף שתמיד אהבתי מוזיקה,
‫כנראה שלא הייתי בוחרת בזה בתור מקצוע.
‫אז...
‫ו...
‫זה השתלב נפלא עם העובדה ‫שאבא שלי היה הסוכן שלי.
‫אני לא חושבת שאף אחד אחר היה לוקח ברצינות
‫נערה בת 15
‫עם גישה של,
‫"אני לא רוצה להבריז מהלימודים,
‫אז אני אשתתף בקידום מכירות ‫באופן מוגבל מאוד."
‫כאילו, "על מה את מדברת?"
‫סוכנויות ניהול אחרות ‫אולי לא היו נותנות לי הזדמנות.
‫זה מוזר לעבוד עם בן משפחה.
‫יש בזה
‫דברים טובים ודברים רעים.
‫אני רואה את אבא שלי לעיתים קרובות, ‫אבל קשה לי לומר את זה פנים אל פנים.
‫אני קצת מתביישת לומר את זה פנים אל פנים,
‫אבל אני אנצל את ההזדמנות הנהדרת הזאת ‫כדי לומר תודה.
‫יום השנה ה-20.
‫אני רוצה להודות לכם ‫שנתתם לי להגיע כל כך רחוק.
‫עשרים שנה.
‫זה הכול.
‫אה, אמרתי את זה!
‫בנוסף,
‫הייתם צריכים לעבור תהליך מייגע
‫כדי להשיג כרטיסים להופעה הזאת.
‫הייתם צריכים לשלוח תמונה
‫ולעבור כל כך הרבה דברים,
‫כמו לא לקבל אישור ודברים כאלה.
‫עברתם את כל הטרחה הזאת.
‫וחיכיתם ליום הזה כל כך הרבה זמן.
‫והיום קיימתם את ההבטחה שלכם ובאתם.
‫תודה גם לכם.
‫הפכתם את היום הזה למיוחד. תודה.
‫אז זו ההופעה האחרונה בסיבוב ‫וכבר דיברתי יותר מדי.
‫חלקכם צריכים לתפוס רכבת כדי להגיע הביתה.
‫אז
‫אני
‫אמשיך עכשיו
‫לשיר האחרון.
‫כן, השיר האחרון.
‫זה היה יום ההולדת הכי טוב בחיים שלי!
‫באמת?
‫אז...
‫זה השיר האחרון.
‫בכנות, בפעם הראשונה מזה הרבה זמן,
‫הייתי קצת עייפה הבוקר ‫כי זה היום האחרון של סיבוב ההופעות.
‫אז אני לא בטוחה
‫אם הצלחתי להקרין את רמת האנרגיה ‫שלה ציפיתם.
‫אבל הרגשתי היום
‫שקיבלתי מכם המון תמיכה.
‫לכבוד השיר האחרון,
‫אתן לכם את כל הכוחות שנותרו לי
‫כך שלא תצטרכו אפילו לעזור.
‫אז קדימה. הינה השיר האחרון!
‫תרגום כתוביות: נטע לביא