Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
Hölgyeim és uraim, most a pár nyilatkozattétele következik.
Lucas Duvivier, elfogadja Élodie Fabergét hites feleségéül?
- Ne félj, drágám! Még mondhat nemet. - Na!
Igen!
Remek.
Olyan édesek!
Kitűnő.
Én ön, Élodie Fabergé, elfogadja Lucas Duvivier-t hites férjéül?
- Bassza meg! - Hihetetlen.
Elnézést!
Szeretném emlékeztetni önöket,
hogy a mobiltelefonokat állítsák esküvő módba.
- Köszönöm! - Esküvő mód.
Na tehát,
Élodie Fabergé, elfogadja Lucas Duvivier-t…
Ez nem igaz. Elég legyen már!
Jaj, ne már!
- Damien az. - Mi?
Újrakezdem. Élodie Fabergé, elfogadja…
Ez nevetséges.
- Ez kié? - Élodie egyik barátnőjéé.
Állj le! Esküvőn vagyunk. Nem tudjuk felvenni!
Elég legyen már!
Oké. Nyugi!
Élodie, úgy tűnik, ez nem várhat.
Adjátok előre!
Beszélj vele gyorsan!
Élodie, ugye nem beszélsz vele?
Bocsi! Gyorsan letudom, oké?
Halló?
- Mi az? - Ez hihetetlen!
- Vészhelyzet lehet. - Mi olyan sürgős?
- Vészhelyzet? - De…
Igen, elment az eszed. Nem lehet. Az esküvőmön vagyok.
- Miért ma mondod el ezt? - Ki az?
Persze, emlékszem Caprira.
- Mi? - Hogy felejthetném el?
Senki más iránt nem éreztem még olyat.
- Ki az? - Az exe.
- Mi? - Az exe?
Drágám, elég volt. Most már tedd le, jó?
Kisasszony, kérem! Mindenki a válaszára vár.
A férjéül fogadja őt?
- Igen, persze. - Tessék, igent mondott.
- Akkor igen? - Nem! Nem…
Neked igent mondtam, neki pedig nemet. Érted?
Csak hogy tisztázzuk: az igenje nemet jelent?
- Na ne! Azt hittem, Ausztráliában vagy. - Hölgyem! Az igenje nemet jelent?
Talán, igen.
Ezt most nem értem.
- Kinek mit mondott? - Fogalmam sincs.
- Szóval nem. - Igen?
Sajnálom, Lucas. Én…
Ez nem megy.
Ne!
Sajnálom.
- Élodie! - Élodie?
Élodie…
Szegény kicsikém!
Attól tartok, ez egy nem.
Sajnálom, Lucas. Én…
Ez nem megy.
LÚZER!!!
Sajnálom, Lucas. Ez nem megy.
Sajnálom, Lucas. Ez…
Jól vagy?
Igen, tudom. Hallottam…
Ez most biztos nehéz.
Hát, nem könnyű.
Remek srác vagy. És jóképű.
- Tényleg? - Te vagy a legédibb tanárunk.
Ki tudja? Talán előbb találsz valakit, mint hinnéd.
Tudom, rossz az időzítés, de…
De Léa…
Én is érzem a szikrát köztünk,
de nekem ez még túl korai.
- Lucas? - Igen?
Az nem a telefonszámom.
A bankszámlaszámom.
A többiekkel arra gondoltunk,
hogy visszafizethetnéd a nászajándékra költött pénzünket,
mivel nem is volt esküvő.
Nem kell most azonnal.
De ne tartson sokáig!
Üdv, Corine! Lucas vagyok.
Megmondaná Élodie-nak…
Üzenem a lányának, hogy nincs harag. Továbbléptem.
Nem akarok…
Ribanc vagy! És ocsmány!
Vissza akarlak kapni.
Élodie?
- Szia, drágám! - Hahó!
- Szia! - Mi vagyunk. Elhoztuk az esküvői kaját.
Magunknak már kivettünk belőle.
Édesem!
Tudom, hogy nehéz elhinni, amit mondok, de bízz bennem!
Mindig van fény az alagút végén.
Vagy egy vonat.
Hol van a karácsonyra kapott szerszámosod? Nem csukódik a konyhafiók.
Kösz, hogy átjöttetek, de egyedül akarok lenni.
Ez meg mi?
De gyönyörű!
Az a nászutunk brosúrája.
SZÉPSÉG
Oda akartad elvinni?
Ez Mauritius legjobb hotelje.
Kész vagyon lehetett!
Kölcsönt kellett felvennem rá. És az iroda nem akarja visszafizetni.
Akkor menj el! Jót fog tenni.
- Persze. Egyedül? - Ha akarod, elkísérlek.
Anya, hallod magad?
- Nem megyek nászútra az anyámmal. - Tudom, Lucas. Csak vicceltem.
Felhívom őket, és visszaszerzem a pénzed. Máskor ne hagyd magad!
- Anya! - Igen!
Ha én nem vagyok, mindenkit lehúznak!
Tudod, Lucas, az esküvőnk után
egy riói utat terveztünk.
Tudod? Az volt anyukád álma.
De aztán a munka,
a ház, a te érkezésed…
Közbeszólt az élet.
Azóta sem pótoltuk be.
Baszki, ez Élodie! Kimennél?
Üdvözlöm.
Ez az egyetlen megoldás?
- Élodie? - Kivel? Az anyjával?
- Örülök, hogy hívtál. - Tényleg?
- Nem a halálomat kívántad? - Nem hallak. Hol vagy?
Elkísértem Danielt melózni. Menő, mi?
Mi? Azt hittem, szerelő.
Csak azt mondtam, hogy autókkal dolgozik.
- Jól vagy? Ki az? - Lucas.
De kínos! Szegény!
Olyan édes!
Sokat jelentesz nekem, Lucas, de Damien még többet.
Élodie, ha csak az orrom alá dör…
Ne, ne tedd le! Várj!
Az esküvőnk napján, én, hülye otthon hagytam a kulcsomat.
Jövő héten a miami nagydíjon leszünk, és nincs egy göncöm se.
Beugorhatok jövő héten?
- Nem. - Miért nem?
Jövő héten nem fog menni.
De miért?
- Mauritiuson leszek. Emlékszel? - Elmész?
- Egyedül? - Miért lennék egyedül?
Ne hidd, hogy pótolhatatlan vagy!
Kivel mész, Lucas?
Ahhoz semmi közöd.
Lucas, drágám! Hol az útleveled?
Kincsem?
Inkább add ide, nehogy elveszítsd! Jó?
A légitársaság nevében kellemes nászutat kívánok.
De kedves! Tessék, drágám!
- Köszönjük! - Szívesen.
Készítsek egy képet?
- Kösz, nem. - Én szeretném.
- Add ide a mobilod! - Jó.
Oké.
Egy csók nem lenne jobb?
Rajta!
- Így. Kellemes utat, gerlicéim! - Köszönjük.
POTYANÁSZÚT
Abbahagynád egy kicsit a duzzogást?
Kiskorodban is a szádra adtam puszit. És imádtad.
Állj már le!
- Jó napot! - Jó napot!
- Üdvözlöm Mauritiuson! - Köszönöm.
Üdv a paradicsomban!
Gloria vagyok, a hoteligazgató.
Örvendek, Gloria.
Van egy kis gond. Azt mondták, nincs kész a szobánk.
Szóval ön francia. Igen.
Volt egy kis gondunk az előző vendéggel, de ne aggódjon, hamarosan megoldjuk.
Igen, de a feleségem fáradt.
Egyáltalán nem látszik. Igazán elragadó!
Vendégeink két koktélra. Ne aggódjon!
Ryan, kérlek!
Őszintén szólva, ennyi pénzért ez elfogadhatatlan.
Hogy ezek a fiatalok milyen fáradtak!
- A hölgy pedig Madame… - Duvivier.
Duvivier, igen. És Monsieur Duvivier?
- Épp ott fotózkodik. - Értem.
De fiatal!
Igen, de ő nem fáradt.
- Jössz, drágám? - Igen.
Erre, kérem.
Látod, Ryan? Általában megszólják a korkülönbséget,
de náluk ez nem jelent problémát.
Szerintem egy párnak néznek.
Vicces, nem?
Nem, nem az. Undorító.
Amikor érted mentem a suliba, a nővérednek néztek.
A nővéremet elvenni is undorító.
A kor csak egy szám. Szinte a férfi tűnik idősebbnek.
- Egy ágy van? - Ez a szerelem szigete, nagy Sz-szel.
A tenger selymesen lágy.
A levegő pedig afrodiziákum.
- Hölgyem! - Köszönöm.
Uram!
Egy forró éjszaka minden gondjukat feledteti majd.
Már ha az úriember jól teljesít.
Hol fogok aludni?
- Hölgyem! - Igen?
Ha szabad, ez egyáltalán nem olyan, mint a brosúrában.
Nézze csak!
Hol a medencés terasz és a lagúnára néző kilátás?
- És a szauna? - Félreértés történt.
Ez természetesen gyönyörű, de ez a királyi lakosztály.
Ami persze sokkal drágább.
De már így is egy vagyont fizettem.
Még egy kanapé sincs!
- Egek! - Bocsásson meg neki!
Még az érzelmei hatása alatt áll.
- Mindenkit sokkolt az esküvő. - Képzelem.
Nem, fogalma sincs. Még most is belebizsergek.
Bizsereg?
Hallottad ezt?
Bizsereg, Ryan!
Én is bizsergek.
Borzasztó őt így látni.
De mindent megtett, hogy felejthetetlenné tegye a nászutat.
Nyakig ül az adósságban.
Ön rendkívül szerencsés, Madame Duvivier.
- Szólítson Lilynek! - Lily.
Te is arra gondolsz, amire én, Ryan?
- Az ő boldogságuk a miénk. - Igen.
Pontosan!
Ta-dam!
Jöjjenek csak!
És most,
a kilátás.
Itt is volnánk. Íme a királyi lakosztály.
Megütötték a főnyereményt!
Ez a lakosztály all-inclusive.
Kirándulások, programok, gyógyfürdő, masszázs,
és teljes ellátás séfünk, Vincent jóvoltából,
aki napi 24 órában áll az ízlelőbimbóik rendelkezésére.
- Ez mind az önöké! - Óriási!
Na, örül?
Igen, nagyon örül.
Tudja, Lily, önök különleges pár a számunkra.
Nem is tudják, hogy csodálom önöket.
A szerelmespárok mind ugyanolyanok.
Két idős vagy két fiatal.
Az idős-fiatal pároknál mindig a férfi az idősebb.
De önök kivételesek.
Ezért tesszük Ryannel ezt a kivételes kivételt.
Hallottad, drágám?
Na, Monsieur Duvivier? De menjünk is tovább!
Még vár ránk a hitvesi ágy.
Menjenek csak!
Lucas, nézd a fürdőszobát!
- Íme, a nászutas lakosztály! - Nézd, milyen gyönyörű!
Jöjjenek! Még hátravan a sziromszertartás.
Ez nagyon fontos.
Ryan, kérlek!
Ezennel kezdetét veszi a nászútjuk.
Gratulálok, Lily!
Köszönöm, Gloria!
Menjünk, Ryan!
Ez a gyönyörű pár biztos szeretne kettesben maradni.
Nem igaz, Monsieur Duvivier?
- Kellemes időtöltést! - Köszönjük! Igazán köszönjük!
Mit művelsz?
Mire gondolsz?
Házasoknak hisz. Azért adott lakosztályt.
Hát, igen.
Mi lesz, ha megtudja, hogy az anyám vagy?
Nem kell elmondanunk.
Ez őrület.
Ne már! Mi olyan nehéz ebben? Csak el kell játszanunk.
Ez egy valóra vált álom. Nem látod? Ugyan, Lucas! Ne rontsd el!
Jó?
Ne már, Lucas!
Kérlek, Lucas!
Oké.
Hercegnő vagyok.
- Megöleled anyut? - Állj le! Az agyamra mész.
Ez maga a mennyország.
Ez maga a pokol.
Szia, drágám!
Régóta vársz?
Hát nem csodás?
Megnézzük azt a szigetet?
Nem, de ha te akarsz, átmehetsz.
Nem. Nem hagylak egyedül.
Jaj, Lucas! Máris rákvörös vagy. Kend be magad!
Anya!
Gyerünk! Jó, akkor ne kend be!
Úgy gyorsabban öregszik a bőröd.
Nemsokára egyidősnek néznek majd minket.
- Kenj be! - Nem monokinizhetsz!
Nem akarok csíkokat. Az ronda. Légy szíves, kend be a hátamat!
Ennyit csak megtehetsz anyádért.
- A vállamra kenj bőven! - Jó.
- Mondtam, hogy a vállamra kend! - Jó.
Ez az. Most lejjebb!
Ne! És a derekammal mi lesz?
Gyerünk! Ha csinálsz valamit, csináld rendesen!
Köszi.
Még 20 perc!
Halihó!
Ez 20 perc múlva kezdődik.
Hát itt a mi kis gerlepárunk!
Jól érzik magukat? Kellemes volt a napon?
Isteni volt.
Nézzék, 20 perc múlva indul
egy fantasztikus kvadtúra a La Vallée des Couleurs-be.
Melegen ajánlom. Egyszerűen mesés.
- Menjünk, drágám? - Nem, nincs kedvem hozzá.
Monsieur Duvivier! Tegyen a felesége kedvére!
- Intézem, hölgyem. - Köszönöm.
- Menj! Én megyek a szobába. - Minek?
- Duzzogni? - Maya! Egy újabb fiatal pár.
- Ne feledd, hogy gyászolok! - Jó napot!
Jó napot!
Jöjjenek!
A kvadozás jó móka, de én hajókirándulásokat szervezek.
Csendesebb, környezetbarátabb, és éppolyan izgalmas. Mit gondol?
Az jobban tetszene, szívem?
- Nem, kvadozni megyünk. - Tényleg?
- Igen. - Talán majd máskor.
- Remélem. - Mehetünk?
- Viszlát! - Viszlát!
Ez rohadt jó!
Gyerünk! Menj már!
Minden oké?
Jól van. Indulhatunk.
Most megnézünk egy kilátót, ezért gyalog megyünk tovább.
- Áll meg ott! - Gyerünk!
- Figyeljen az egyensúlyra! - Jó.
- Jó? Van kérdés? - Így.
- Nincs kérdés? Most kérdezzenek! - Nincs.
Mind együtt menjünk!
- Szép lány, ugye? - Kicsoda?
- Ne már! Látom, hogy nézel rá. - Mehetünk?
- Mi az? Csak azt mondtam, hogy szép. - Anya!
- Nem anya vagyok. Lily. - Jönnek?
Igen.
Mindjárt ott vagyunk.
Meg is jöttünk.
- Nézzenek szét! - Onnan?
Kitisztul az ég. Csak hinni kell benne.
De csúszós!
Óvatosan! Csúszik.
Szerencsés. Kész energiabomba.
- Ki? - A felesége.
Ő nem a feleségem.
Megsértettem? Szíve joga, ha az érett nőket kedveli.
- Nem ítélkezem. - Ő az anyám, nem a feleségem.
- Jössz? - Igen.
- Az anyját vette el? - Nem vagyok nős.
Jó. De az anyjával jött el nászútra.
Nézze, ez bonyolult. De ne szóljon anyámnak, hogy elmondtam!
Neki ez nagyon fontos.
Oké.
Itt is vagyunk.
Ha fotózkodni szeretnének, itt érdemes.
Gyere! Hölgyem, lefényképezne?
- Persze. - Felteszem az Instára.
Jó?
- De irigykednek majd a barátaink! - Szuper. Tessék.
Köszönöm. Olyan kedves!
Elnézést! Csinálhatnánk egy közös képet?
- Az én barátaim is sárguljanak! - Jó.
Lefényképeznél, a… Lily?
Hát persze!
- Menjen! - Oké.
- Jó. - Egy pillanat.
Így.
De édesek vagytok! Gyönyörű!
- Állhatnánk közelebb. Így. - Igen!
Igen, egy kicsit… Így.
Meg kell zabálni!
- Gyönyörű! - Remek.
Még egy utolsót. Oké?
- Azt hiszem… - Egy utolsót.
Csodás. Remek.
- Szuper. - Csodás.
Indulnunk kell vissza.
- Tessék. Nézd! - Csúcs!
- Na, van elég kép? - Szuper. Tökéletes.
Nem, most én vezetek.
- Biztos? - Igen, biztos.
Indulás!
Anya!
- Kanyar következik! - Kanyarodj!
Ne!
Kapaszkodj!
Az erdőbe ne!
Ne!
Vigyázz!
- Ez király volt! - Elment az eszed?
- Jó buli volt, nem? - Egyáltalán nem.
Te mindig annyira be vagy tojva mindentől, Lucas!
És ki tehet róla?
Rohadt felelőtlen vagy!
- Te meg ünneprontó. - Majdnem megöltél minket!
Jól vannak?
Ez óriási volt!
Ja, óriási.
Óriási!
Minden olyan guszta!
Mennyei ez a svédasztal.
Nem vagyok éhes.
Ugyan már! Ne éhségsztrájkolj itt! Nézd!
- Müzli. Épp, ahogy szereted. - Hagyj már, anya!
Ne hívj anyának, mert lebukunk!
Jó napot!
Üdv! Csatlakozhatunk?
- Persze. - Tényleg?
De jó! Már az érkezésünk óta beszélni akarunk önökkel.
Igen!
Hogy megtörjön a jég, elmesélnénk, hogy ismerkedtünk meg.
Bizony!
Tudják, ez…
Ebédszüneten voltunk a céges étkezdében.
Összeszedtem a bátorságomat, és így szóltam:
„Szia! Szabad ez a hely?”
- Ez egyszerűen hihetetlen. - Esküszöm.
- Ugye, párduckám? - Igen, koalamacim.
Hallod ezt, kis selyemmajmom?
Úgy emlékszem erre, mintha tegnap lett volna, mert aznap
csirkét ettem
és hozzá brokkolit.
Hát, ha ez nem egy jel, akkor mi az?
- Meg ne próbáld! - Jó.
- És önök? - Mi?
- Hogy ismerkedtek meg? - Mi…
Mi…
Az egy hosszú történet. Nem untatnánk ezzel önöket.
Miért nem?
Komolyan?
A szülészeten.
A szülészeten?
Majd meglátják. Nagyon vicces történet.
- Rajta! Mesélje el! - Én az anyám miatt voltam ott.
- Az anyja miatt? - Igen.
Épp akkor adott életet egy gyönyörű kisbabának.
- Ezt szoktad mondani. - Igaz.
Mert ön az édesanyja barátnője?
Igen, mondhatni.
Mondhatni? Nagyon közel álltatok egymáshoz.
Ott volt, amikor megszülettem.
Tényleg?
Ő tartott először a karjában.
- Szerelem volt első látásra. - Elég!
- Nem, csak viccel. - Egyáltalán nem.
Azóta is együtt vagyunk.
Közelebb hozott minket egymáshoz a pelenkacsere,
a kis popsim behintőporozása, a babakocsis séták…
Helló, gerlicéim!
- Hogy vannak? - Csodásan!
Szeretném meginvitálni önöket
egy vidám páros versenyre,
ami most kezdődik a medencénél.
Megyünk?
- Csodás! Megyünk? - Ez szuper!
Gyerünk!
- Viszlát! - Viszlát! Köszönjük.
Viszlát!
Végre, egy program!
- Önök nem jönnek? - Nem is tudom.
Gyerünk, Lily, a kedvemért!
Mutassuk meg a fiataloknak, hogy a különbségekben rejlik az erő!
- Na, mit szólsz, kicsim? - Ne már, anya…
Mármint aranyom.
- Persze. - Aranyom.
Gyerünk! Gyerünk, Lily!
Igen, gyerünk!
Biztosan legyőzik őket.
Jöjjenek! Megvárom önöket.
Na, megyünk?
Mondom a szabályokat. Nézzék!
Anélkül kell kiszabadulniuk, hogy elengednék a kendőt.
Például, ha ezt csinálom…
Na jó. Készen állnak?
Zenét!
Bátorítsuk őket a zenével!
- Nem megy. - Koncentrálj!
- Nézd! - Ez nehéz!
- Ne így! - Gyerünk!
Gyerünk, kicsim! Csókot!
- Igen. Jaj, ne! - Nem.
Ez az!
Gyerünk! Meg tudják csinálni!
Óvatosan!
- Így jó? - Várj!
Ne, várj!
- Át kell emelned. - Mit csinálsz?
Ne, a lábam között!
Nekem ez túl közel van.
Ez maga a pokol. Túl sok a tapi. Röhejesen festünk.
- Jó, most fel! - És le.
Ide le. Igen!
- Bravó! Megvan a győztes pár! - Mi?
Szép volt.
Kicsim! Mehet a bomba?
Semmit sem segítettél. Haragszom. Már majdnem nyertünk.
Csak koncentrálnod kellett volna.
Most Élodie-val kéne itt lennem.
Miért? Vele szerinted nyertetek volna?
Engem nem érdekel a győzelem.
Nem érdekel a győzelem? Azt látom.
Nem is harcoltál Élodie-ért.
- Mi van? - Ne, várj!
Jobb így. Amúgy sem csíptem.
Nem tudtam. Azt hittem, bírod.
Sosem mondtam ilyet.
Azt mondtad, őt bírtad a legjobban a barátnőim közül.
- Láttad már a többit? - Mi van velük?
Drágám, te mindig is jobban szeretted a rossz társaságot a magánynál.
Ezzel problémád van, nem igaz?
Nem kellett volna elhoznom téged. Óriási hiba volt.
Lucas, végre egyszer próbáld a dolgok jó oldalát nézni!
Csodás napunk volt. Igaz?
- Ezért vagyok itt. Hogy felvidítsalak. - De főleg azért, hogy jól érezd magad.
Jó, akkor mondd meg, mit tehetnék!
Semmit. Vagyis de. Folyton a nyakamon lógsz. Így megfulladok.
Nem kapok levegőt.
Ne igyál csapvizet! Megbetegszel tőle.
Pontosan erre gondoltam.
Na figyelj!
Isteni ez a víz!
Iszom.
És nem történik semmi.
Szuper. Én szóltam.
De rohadt idegesítő vagy!
Lucas, ne túlozz!
Tudod, miért költöztem el ilyen hamar?
Hamar? Drágám, 26 éves voltál.
Elég volt abból, hogy: „Ne csináld!
Ne idd meg azt! Kend be magad! Vegyél sálat! Ne menj osztálykirándulásra!
- Még megront egy tanár.” - Megesik az ilyesmi.
„Ne menj át Hugóhoz! Tetves leszel. A medencében csak szemölcsöt kapsz.”
Tízéves koromig csak pótkerékkel biciklizhettem.
Hát, elég ügyetlen vagy.
Mindenbe beleavatkozol. Ez elviselhetetlen.
Ez normális, Lucas. Az anyád vagyok. Megvédelek.
Ez nem normális. Még a nászutamra is eljöttél!
Te kérted, hogy jöjjek.
Mert megsajnáltalak.
Oké, rendben. Értem. Jól van!
Idegesítelek. Hátráltatlak.
Szörnyű anya vagyok, aki pokollá tette az életed.
Ha az önsajnálat segít, csináld csak!
De tudod, mit? Évek óta először utaztam el valahova.
Szóval igazad van.
Jól akarom érezni magam.
- Szia, Michel! Én vagyok az. - Mi a baj? Fura a hangod.
Semmi, jól vagyok.
Csak hallani akartam a hangod.
Lucas-nál vagyok. Megjavítok ezt-azt, amíg nincs itt.
Jó is, hogy hívsz.
Átfesteném a konyhát. Vidám színt akarok, hogy amikor hazaér…
Hogy van Lucas?
Látnod kéne ezt a helyet. Gyönyörű, de ő képtelen élvezni.
Bárcsak te lennél most itt velem!
Hol?
Hát itt.
Michel, figyelsz te rám egyáltalán?
Hát persze.
Csodás lett volna veled kettesben itt lenni.
Csodás!
- Tökéletesen csukódik. - Micsoda?
A fiók. Megjavítottam.
Fantasztikus.
- Lucas összes problémáját megoldja. - Még színt kell választanunk.
Színt?
A konyhához, Lily.
Figyelsz te egyáltalán?
Nem.
Én a naplementét figyelem, és most leteszem.
A sárga az árulás színe. Más kell.
Anya, megint én vagyok.
Csak azt akartam mondani…
Örülök, hogy itt vagy.
Köszönöm, Ryan!
Olyan békés itt!
Jó hosszú napunk volt, mi?
Mindjárt végzünk. Aztán lefekhetünk.
Lefekszünk?
Igen, lefekszünk.
Lefekszünk?
Igen, lefekszünk.
- Lefekszünk. - Lefekszünk?
Igen, lefekszünk.
Nézd, az Monsieur Duvivier!
Utánamegyek.
Lefekszünk…
Szabad?
Igen.
Egyedül van? A férje nincs itt?
Kérem, ne! A férjemről egy szót sem akarok ejteni.
Komolyan, ilyen nehéz egy férfinak meghallgatnia?
Én jó hallgatóság vagyok.
De ahhoz, hogy meghallgathassam, beszélnie kell.
Bocsásson meg!
Csak a vitánkon rágódtam. De csak az tud vitázni,
aki meghallgatja a másikat, és rá is néz.
Néha úgy érzem,
jobban szereti a fúróját, mint engem.
Hát, akkor lemarad.
Miről?
Magácska igen kellemes látvány.
Oké.
Jaj, ne! Ne!
- Kaphatnék még egyet? - Elnézést, asszonyom, de zárok.
Tudok egy jó helyet. Az sokkal autentikusabb.
- Megmutathatom. - Igen?
Nem, azt hiszem, most már ideje visszamennem.
Még nem fekhet le.
És az sem árt, ha a férje aggódik egy kicsit.
Nem igaz?
Na jó…
Helló!
Maga is szeret este fürdeni?
Igen, imádok. Én…
Kocogtam egyet,
és hirtelen kedvem támadt megmártózni.
Jól döntött. Engedjen a vágyainak! Ne fogja vissza magát!
Tényleg?
Igen. Imádok ide járni munka után.
Itt mindent kiengedhetek. Ez nagyon fontos.
Az jó.
Jól van?
- Mintha feszült lenne. - Kicsit.
Adja a kezét!
Hogy?
Meghallgatom a pulzusát.
- Oké? - Jó.
Maga feszült.
Jó. Van egy ötletem. Mutatok egy jógagyakorlatot.
- Segít kiadni magából a stresszt. - Bocsánat, de…
Jót fog tenni. Bízzon bennem!
- Megérinthetem? - Igen.
Oké. Jó.
- A hasára teszem a kezem. - Oké.
Négyig számolok, addig vegyen egy nagy levegőt a hasába!
És ha szólok, engedjen ki mindent!
- Mi? - Rendben. Kezdjük!
Egy, kettő…
- Figyelje a hangomat! Kettő… - Jó.
Három, nagy levegő!
Négy, és…
Bocs, de nem! Nem lehet. Bocsánat!
Sajnálom. Bocsánat!
Lehagytam a Peyron fivéreket, és én vezettem.
A mindenit!
Egyik este delfinek tűntek fel, és a hajóm mellett úsztak.
Látnia kellett volna, Lily. Varázslatos volt.
Egyszerűen lenyűgöző.
Azt hiszem, üzenni akartak nekem.
Tényleg? És mit?
„Peter,
felejtsd el a hírnevet,
a pénzt és a trófeákat!
Válaszd a szabadságot! Élj velünk!”
És?
És semmi. Célba értem, és hétszer körbehajóztam a földet.
Hát, mégis egy ötcsillagos hotelben kötött ki.
Először is, a hajómon élek.
Ez csak időleges. Ha hív a tenger, nem sokáig bírok ellenállni.
Denis, szerinted nem látlak? Mi?
Jöjjön!
Most?
Denis, mid van? Mutasd csak!
Na ne bassz!
Add ide!
Add vissza!
Mi az?
- Jó, mi? - Igen, nagyon.
Nagyon rég füveztem utoljára.
Jó érzés, ugye?
A fű jó. Már nagyon rám fért a lazítás.
- Ez rohadt jó. - Igen, ez nagyon jó.
- Imádom. - Tényleg?
Igen, imádom.
Monsieur Duvivier!
Beszélhetnénk egy percet?
Persze.
- Maga idiótának néz? - Miért?
Azt hiszi, nem tudom, mit művelt a vízben?
Mialatt a bájos felesége, Lily alszik?
Nem, félreérti a dolgot.
Tanuljon tisztességet, Monsieur Duvivier! Hát nem érti?
Most nősült meg. Ilyet még nem is láttam.
Nem szégyelli magát?
- De mondom… - Jól figyeljen, Monsieur Duvivier!
Ha még egyszer meglátom Maya közelében,
kénytelen leszek szólni a feleségének. Nem akarok, de fogok.
És megkeserítem az itt-tartózkodását.
Megértette?
- Igen, de félreérti… - Világos?
Kristálytiszta. Igen.
- Gloria! - Igen?
Baj van a mosdóval. Egy barom eldugította a vécét egy fehér zoknival.
- Ömlik a víz. - Pont ez hiányzott.
Látom, elfoglaltak…
Nem is zavarok.
Micsoda alak!
Várj…
ÚJ POSZT ÁLOMRANDI
Köszönöm, Peter!
- Ez jó volt. - Nagyon.
- Rohadt jó. - Baromi jó.
Igen, ez…
Csak úgy árad innen a szomorúság! Kapcsolok zenét.
Épségben haza akartam hozni.
Persze. Kösz!
Láttad, mennyi az idő? Felhívhattál volna. Aggódtam.
Ez olyan édes!
A kisfiú aggódik az anyukájáért.
Te piás vagy.
Meg más is.
Várj! Ne mondd, hogy füveztél!
Rosszabb vagy, mint egy gyerek. Feküdj le!
- Ünneprontó! - Azt mondtam, lefekvés!
Jó.
- De előbb csobbanok egyet! - Mi? Anya, ne! Mit csinálsz?
Nem látnak meg. Nincsenek szomszédaink.
De én látlak. Feküdj le!
Hallottad ezt? Megráztad, és…
Hallod? Figyelj!
- Anya, ideje lefeküdni. - Hallod?
Gyerünk, anya!
Meg is jöttünk.
- Örülök, hogy jól telt az estéd. - De jól ám!
Itt hagylak, erre elmész az első pasival.
Bocs, de ő nem az első pasi, hanem egy kivételes hajóskapitány.
Ő Peter, a legjobb hajóskapitány.
És lehet, hogy idegesítő vagyok, de te…
Milyen unalmas vagy már?
Rohadt unalmas.
A világ legunalmasabb alakja.
Nem csoda, hogy Élodie visszament az exéhez.
Ő sokkal izgalmasabbnak tűnt a…
Unalmas vagy.
Olyan unalmas!
Unalmas.
Bassza meg!
- Lucas, ki az a csaj? - Melyik csaj?
Akivel közös képet posztoltál.
Ez kész röhej.
Engem itt megöl a bűntudat,
te meg a világ másik végén vagy a nászutunkon valami csajjal.
A mi nászutunkon?
Bocs, de hiába kerestelek, nem vagy sehol.
Sem a medencénél, sem a privát strandon.
De a jakuzziban vagy a masszázságyon sem.
Ez a lakosztály?
Látod? Nem sajnáltam tőled semmit.
- Élodie, kérdezhetek valamit? - Persze.
- Miért hagytál el? - Lucas…
- Mondd csak! Kibírom. - Biztos?
- Igen. - Tuti?
- Igen. - Hát…
Hogy is mondjam? Kedves vagy, de egy kicsit…
Te…
Kicsit unalmas vagy.
Mi az? Ne vágj ilyen képet! Ez igaz.
- Szerinted unalmas vagyok? - Igen, hihetetlenül unalmas.
És mégis hozzám jöttél volna?
Igen, de igazság szerint… Először is, te ragaszkodtál hozzá.
Másodszor, amikor Damien megjelent a városházán,
rád néztem, és arra gondoltam, melletted csak unalom vár rám.
Hogy megöl az unalom emellett a beszari mellett,
akit folyton tutujgatni kell.
Nem tudom. Valami gyors és izgi kell.
Akcióra és spontaneitásra vágyom.
Úgy gondoltam, melletted szétunnám az agyam.
Tudod, mi kell neked? Egy anya, aki folyton gondoskodik rólad.
Lószart! Nagyobbat nem is tévedhetnél.
Anya?
Anya!
Gyerünk! Egy, két, há'!
Kezeket a magasba! Egy, két…
Drágám! Itt vagyok!
Csatlakozik a felségéhez?
Igen, gyere!
- Kösz, nem. - Rajta!
- Nem, kösz. - Mozogjanak azok a karok!
Öt, hat, hét…
Na jó.
Mi a baj?
Most beszéltem Élodie-val.
- Szörnyű dolgokat mondott. - Igen?
- És te is. - Én?
Azt mondtad, szörnyen unalmas vagyok.
A francba, kimondtam.
Élodie is ezt mondta. De a legrosszabb, hogy igazatok van.
Úgy kivagyok!
Csak el kéne lazulnod, drágám.
Tudom, de nem megy.
Rohadt szomorú vagyok.
Kérlek, segíts!
Jól van, gyere! Gyere velem!
- Hova? - Gyere! Kövess!
Soppingolunk egyet. Az majd jót tesz.
Tessék!
Nézd! Tök jók azok az ingek.
Nézd, milyen szépek!
Jól áll.
Nézzük ezt!
Nem rossz, ugye?
Nem?
Ez nagyon jó!
Mosolyogj már!
Várj, van egy ötletem.
Mindjárt jövök.
Peterrel.
Igen.
Majd meglátod. Velem tegnap csodát tett.
- Jó napot! - Üdv!
Jó napot!
Üljenek le!
Üljenek csak le!
Várjanak! Maradjanak itt!
- Visszajövök. - Maradunk.
Maradjanak itt!
Jó elszakadni a turistalátványosságoktól.
Kész kaland, nem?
Tessék?
Jó napot!
Köszönj!
Jó napot, uram!
Hagyd!
Köszönöm!
- Itt egy spangli. Kipróbálod? - Nem. A fiamnak lesz.
Jó kis anya!
Mázlista fiú!
Mázlista fiú.
Tessék.
Gyerünk!
- Ez az. Szívjad! - Gyerünk! Ez majd segít.
Ez 100%-ban természetes, szóval…
- Jó erős. - Az.
Tiszta fű.
- Lazulj el! - Tiszta fű.
Ez az, kezdesz ellazulni.
Rendőrség!
Rendőrség. Igazolványt elő! Ne mozduljanak!
- Ez az öné? Tudja, hogy ez illegális? - Igen. Tényleg?
Ez illegális.
- Mutasson egy igazolványt! - Mi?
Fejezd be!
Denis!
Te jó ember vagy, mint én. Ugye, Denis?
Szeretetre vágyom.
Szeress engem, Denis!
Szia, tesó!
Jöjjön velünk, uram!
Téged is megöleljelek?
Ez jó.
Engedd el magad!
Sírj velem! Sírjunk együtt!
Mozgás!
Menjünk, asszonyom!
RENDŐRSÉG
Anya?
Igen?
Én… Sajnálom. Nem tudom, mi ütött belém.
Ne mondd ezt! Én sajnálom.
Nem kellett volna belerángatnom ebbe.
Most viccelsz? A hotelben nem csinálhattunk volna ilyesmit.
Lucas?
Igen?
- Kérdezhetek valamit? - Persze.
Miért akartál ennyire megnősülni?
Ezt nem értem.
A házasság manapság már nem divat, nem igaz?
Nem volt muszáj.
Olyan mesés kapcsolatra vágytunk, ami köztetek van apával.
Hát, kívülről talán úgy tűnik.
Miket beszélsz? Tökéletes pár vagytok. Semmi problémátok.
Lucas, apád elárult.
- Mi? Megcsalt? - Nem.
Nem csalt meg. A közös életünket árulta el.
A kapcsolatunk eleinte csodálatos volt.
Folyton elvitt motorozni, állandóan buliztunk.
Nevettünk, táncoltunk.
- Rengeteget szeretkeztünk. - Ezt nem akarom tudni.
Aztán elvett.
És aztán…
az addigi életünk szép lassan semmivé vált.
Tudod?
Aztán már csak a ház maradt, a munka,
az evés, az alvás, és hogy téged neveljünk.
- De még mindig szereted apát? - Hát persze.
De a közös életünket már kevésbé.
Az esküvőtök Élodie-val talán egy vagyon volt…
Inkább kettő.
De sok csalódástól megkímélt.
Szóval jól figyelj!
Ha egy nap rálelsz az igazira,
annyi a titok,
hogy mindennap lepjétek meg egymást.
Hallod, Lucas?
Minden egyes nap.
Kijózanodtál?
Igen. Ki.
Nagyon is.
- Akkor kiengedlek. - Tényleg?
- De most az egyszer. - Oké.
Kösz, hogy értünk jött!
Szívesen.
Tíz perc, és kezdődik egy programom.
Jó, ha utána megyünk vissza a hotelbe?
Persze, jó.
Csúcs!
Ez túl gyors?
Dehogy!
Bejön a száguldás.
Király!
Jól fussanak neki, nehogy a sziklákra érkezzenek!
- Készen állnak? - Ez nagyon veszélyes.
Ha odafigyelnek, nem az.
Elég magasan vagyunk.
Épp ez benne a jó. Ne agyalja túl! Csak ugorjon!
- Ez nem neked való, drágám. - Csak bátran!
- Készen áll? - Igen. Várjon, nem tudom.
Na jó, gyerünk!
Gyerünk, ugorjon!
Megcsináltam!
Felvette valaki?
Megcsináltam! Hihetetlen volt!
Hihetetlen.
- Ez az érzés… - Ez óriási volt!
Na, ki a beszari?
- Az meg mi? - Micsoda? Mi a baj?
Az az izé.
- Bassza meg! - Megfordulnál?
Az egész hátad tele van velük. De undorító!
- Baszki! - Ne mozdulj! Segítek, oké?
Ég! Mik ezek? Segítség!
- Trópusi piócák. Erős a mérgük. - Jaj!
Nyugi! Ne mozdulj!
Olyan, mint a medúzacsípés. Rá kell pisilni.
- Mi? Ne! - Igaza van.
Nézd! Ez a leggyorsabb megoldás, különben kórházba kell menned.
Jaj, ne!
Na jó…
- Ne, várjon! Majd én. - Tényleg?
Fuj!
Hihetetlen, hogy ennyit vártam egy ilyen csodálatos utazásra!
Arról álmodtam, hogy bejárom a világot.
- Igen? - Aha.
Egyszer 16 évesen elszöktem Spanyolországba.
Egyedül?
Nem, Williammel, az akkori fiúmmal. Nem is, François-val.
Vagy az ikrekkel. Akkoriban kavartam Daniellel és Pascallal.
Nem emlékszem.
Hány pasid volt apa előtt?
- Elég kapós voltam. - Azt látom.
Igen. Sok mindent nem tudsz rólam.
Azt kétlem.
Én viszont mindent tudok rólad.
Azt én is kétlem.
Egy fiúnak nincs titka az anyja előtt.
Fogadjunk?
- Kérdezek magamról valamit. - Jó.
Ha tévedsz vagy nem tudod, iszol.
Oké. És ha igazam van?
Én iszom, és te kérdezel.
Készülj fel életed legrosszabb másnaposságára!
Indítsunk lazán!
Az első melóm?
Egész nyáron egy raktárban dolgoztál, ami apád Bruno nevű barátjáé volt.
Ez túl könnyű.
Te jössz.
Ugyanaz a kérdés. Mi volt az első melóm?
Mindig is tanítottál.
Ami azt illeti, 17 évesen egy palacsintázóban dolgoztam.
- Igyál! - Ez nem ér. Akkor még nem is éltem.
Érdeklődhettél volna. Sosem kérdezted.
Gyerünk! Igyál!
Tudom! Ezt sosem találod ki.
Mikor voltam először lánnyal?
A dátumot mondjam, vagy a nevét?
Egyiket se tudod.
Igazad van. Ez nagyon intim.
Agnès volt az az utcánkból, a 17. szülinapod utáni napon.
Apáddal elmentünk megnézni A félelem városát.
De te azt mondtad, lázas vagy, nem igaz? Hogy otthon maradhass.
- Honnan tudtad? - Utána az arcodra volt írva.
Akkora vigyor ült rajta, hogy szerintem legalább kétszer csináltátok.
- Túl jó vagy. - Tudom.
- Te jössz. - Én is megkérdezzem ugyanezt?
Nem érdekel, mikor feküdtél le először egy fiúval.
Talán nem is fiú volt.
Na ne!
Na tippelj!
- Apa volt az? - Nem!
- Csak a saját fiam ne! - Mi az?
Felfogod, amit beszélsz? Erőltesd meg magad! Ez nevetséges.
Annyira begyöpösödött vagy, Lucas!
Tudom. François volt az.
Nem is, William.
Nem is az ikrek?
- Mármint Daniel és Pascal? - Ketten egyszerre?
És hát…
És hát ilyen… Bocs!
- Mondd el! - Iszom!
Vesztettél! Gyerünk!
Zöld.
Egyáltalán nem.
Hogy ne csak te igyál.
Kék volt.
Nem tudom.
Mikor volt?
Hat hónapja.
Egy apró csomót találtak a mellemben.
Miért nem mondtad el?
Mert annyira lefoglalt az esküvőszervezés.
És megvan az eredmény?
Igen. Kutya bajom, Vaklárma volt.
- Ez biztos? - Persze.
Egy ciszta volt.
Apa mit szólt?
Apád…
Neki fel sem tűnt.
Ő mindig valahol máshol jár.
Lucas!
Senki sem vette észre.
Ne! Elég lesz.
Már betéptél miattam, és abból is mi lett?
Nem akarom, hogy alkoholmérgezést is miattam kapj.
Látod? Igazam volt.
Mindent tudok rólad.
Én meg alig ismerlek.
Pontosan.
Ez kritika?
Nem.
Csak egy észrevétel.
Megváltozom, anya. Ígérem.
Akkor…
- Óvatosan! Ajjaj! - Jól vagyok.
Minden oké.
- Biztos? - Ki volt az első pasi?
Vagy lány.
- Biztos vagy ebben? - Jól vagyok. Nézd!
Segíthetek?
- Jól vagyok. - Biztos?
Jól vagyok!
Így…
- Fordulj! - Így.
- Megint. - Oké.
- Most te. - Most én.
Kész!
Ne felejtsék a ma esti táncversenyt a parton!
Sok sikert az ifjú pároknak, győzzön a legjobb!
Szeretlek
Na, készen állnak?
Őket nehéz lesz legyőzni.
Szerintem ők lesznek az elsők.
Ugyan, Madame Lily!
Gyerünk, le tudják győzni őket!
Csak érezzék át a zenét!
Ezt megnyertük.
Várj, van egy ötletem. Tudom, hogy győzhetünk.
Emlékszel a táncversenyre az arcachoni kempingezéskor?
A világbajnokság évben?
Egy német lányt kértem fel a szomszéd sátorból.
Andréát.
Órákon át gyakoroltattál. Emlékszel a koreográfiára?
Illene. Rengeteget próbáltunk.
Én pontosan emlékszem. Legyen az!
- Jó, de te vezetsz! Hogy volt? - Oké.
- Vállat fel, és előre! - Igen.
- Hullám! Teker! - Emlékszem.
Aztán…
Váll!
Hullám.
Váll.
Hullám.
Felvillanyozó!
Úgy örülök! Szerintem ezzel alszom. Még sosem nyertem semmit.
Holnap reggel, emlékszel?
- Tízkor búvárkodunk. - Igen.
Jó éjt, anya!
Jó éjt!
Jó éjt, fiam!
Bassza meg! Hé!
Már megint te? Gyere vissza! Ne!
Gyere vissza!
Kismajom!
Gyere!
Mit akarsz azzal, te hülye majom?
Ne!
Jól vagy?
Már nem ég?
Nem. Köszönöm, hölgyem.
Szerintem már tegeződhetünk. Elég közel kerültünk egymáshoz, nem?
Hívást vársz?
Nem, a…
A majom…
- Az itteni majmok elég furák. - Hát, nem csak a majmok.
Melletted nem lehet unatkozni.
Folyton ezt mondják.
Mit csinálsz holnap? Szabadnapos leszek.
Elmegyek a sziget legszebb részére.
- Eljössz velem? - Szívesen.
Baszki, nem megy. Anyával búvárkodunk.
Az kár.
Várj, Maya!
Megoldom.
Kényelmesen ülsz?
Aha, persze.
Ez gyönyörű!
- Úszunk egyet? - Aha.
- Vigyázz a tengeri sünökkel! - Jó. Nem félek.
- Nézd! Egy angolna. - Jaj!
Jó étvágyat, Madame Duvivier! Hogy van?
Remekül.
Nem ment el búvárkodni?
Nem, egyedül nem volt kedvem.
Egyedül? Hol van a férje?
Azzal a lánnyal tölti a napját, aki a programokat tartja.
Mayával?
- És maga elengedte? - Persze.
Nem kellett volna.
Miért nem?
Elmondok valamit, amit nem kéne.
- De nem mondom ki konkrétan. - Oké.
Egyik este rajtakaptam a férjét Mayával a tengerben,
szinte meztelenül, egymástól pár centire, kompromittáló helyzetben. Nem tőlem tudja.
Dehát ez remek hír!
Remek hír?
Igen, Maya egy tündér.
- Nem is féltékeny? - Féltékeny?
Á, hogy féltékeny!
- Ez nem nagy ügy. - Nem nagy ügy?
Hadd magyarázzam meg!
A férjem és én
elválaszthatatlanok vagyunk.
Szóval fontos, hogy teret adjunk egymásnak.
Már értem. Igen.
Teljesen világos. Okosan csinálják.
A szívük csak egymásé,
de a vágyaikat szabadon megélik!
Igen, értem. Sí, sí.
Ez felerősíti a szenvedélyt.
Az egyre csak nő. És csak úgy röpködnek a szikrák!
Igen.
Valahogy így.
Ez nagyon haladó szellemű.
Erre nem számítottam.
Ön nagyon nyitott, nem igaz?
Nyitva tartja az elméjét, a lábát,
nyitott az osztozásra…
Ryan odáig lesz ezért.
Ryan, gyere ide! Valamit mondanom kell.
Eldobja az agyát.
A Duvivier házaspár
nyitott házasságban él.
Nyitott.
„Nyitott!”
Szabad szerelem, párcsere…
- Orgiák! - Nem!
Nem, Gloria. Ez nem igaz!
Ilyet sosem mondtam.
Nem, ilyet sosem mondott.
Ne hülyeségeket beszélj! Dolgozz!
- Munkára! - Elnézést!
Semmi baj.
Bocsásson meg neki, Madame Duvivier!
Fogalma sincs róla, miket beszél, de nekem sincs.
Szép napot!
Remélem csodálatosan telik majd a napja!
Remélem, önnek is.
Viszlát!
Ciao.
Gyönyörű a hajója, Peter.
Itt nem Peter vagyok.
Kapitány.
- Kapitány. - Tudod…
A bárban töltött esténk után álmot láttam.
Újra vitorlát bontottam,
és a társam egyedül a tenger volt, a delfinek
és te, Lily.
- De én férjnél vagyok, Peter. - Ezért volt csak álom.
Minden oké?
Mi ez a kamu nászutas sztori anyukáddal?
Kivel kellett volna jönnöd?
A feleségemmel.
Vagyis ő csak lett volna a feleségem, de lefújtuk az esküvőt.
Mi történt?
Ő hagyott el?
Nem, én voltam.
Én hagytam el, mert…
igazság szerint kedves lány volt, de nagyon unalmas.
- Dögunalom! - És mégis el akartad venni?
Igen, de még időben kapcsoltam.
Rájöttem, hogy hosszabb távon nem működne.
Igen, mert neked lételemed
a váratlan, a kaland.
- Így van. Az élet legyen izgalmas! - Mint most?
Mint most.
Jól vagy? Mi a baj?
- Nincs baj. - Megálljunk?
Dehogy!
- Látod őket? - Nem.
Nem látok delfint.
Általában ott vannak a szikláknál.
Látod őket?
Ilyenkor általában elég huncutak.
- Jó nézni őket. - Tényleg huncutkodnak.
- Mutasd! - Már nincsenek ott.
- Nem valami pezsgőt emlegettél? - De igen.
Hé, az Peter hajója!
Peter?
Biztos megint bedobta a hajós trükkjét.
Igen! Bingó!
Tessék, nézd meg!
Igen. Látom.
Jó ez a pezsgő.
Van még a hűtőtáskában. Tölts!
Nem finomkodik!
Baszki!
Anya?
Tessék?
Az az anyám, bassza meg!
Nyugi! Neki is jár egy kis szórakozás.
Nem!
Köszönöm.
Lucas? Hát te mit keresel itt?
Szemétláda! Seggfej!
- Lucas! Megőrültél? - Faszom!
- Elment az eszed? - Mi baja a férjének?
Ne nézz hülyének! Te meg szégyelld magad!
Miről beszélsz?
Mayával láttunk titeket. Hogy szexelhettél vele?
Tessék?
Semmi sem történt…
- Fogd be, vagy kapsz még egyet! - Várj!
Nem tudom, mit hiszel, de tévedsz.
Igen? Évekbe fog telni, hogy elfelejtsem, amit láttam.
- Mit? - Az anyám le…
Az anyja?
Igen! Apám a férje, aki Franciaországban várja.
Ő a fia?
Igen. Ez bonyolult.
Ott hagyták az oltárnál. Teljesen kikészült.
Hát elkísértem.
Jó duma. Csak rá akartál mászni valakire.
Jól figyelj, Lucas!
Attól, hogy találkozom egy férfival, akit érdeklek,
és aki elfeledteti velem a közönyös férjemet
és a tiszteletlen fiamat,
még nem fekszem le vele azonnal.
Bár most szinte bánom, hogy nem tettem meg.
A születésed óta rólad szól az életem.
Már 31 éves vagy, de még mindig én mosok rád.
A nyakamba veszem a problémáidat. Ha kivagy, mindenáron megvigasztallak.
És mi a hála? Semmi.
Csak kritizálsz.
És most az egyszer,
amikor magamra is gondolhatok,
te megjelensz,
és mindent elrontasz.
Lily!
Te kis pöcs!
Lily!
Még sosem ütött meg.
Azért ezt te provokáltad ki, nem?
És ha nem mennék haza?
Semmi sem vár rám ott.
Nem lenne jó itt együtt?
De. Lehetne egy kunyhónk a parton, pottyantanék pár gyereket.
- Vehetnénk egy kutyát. - Igen!
Te folytathatnád a túravezetést, én meg tanítanék.
Mondd, hogy most csak viccelsz!
Elszaladt velem a ló?
Egyszer szexeltünk.
De jó volt, nem?
Igen, jó volt. Sőt, nagyon is jó.
De nem kell együtt megöregednünk.
Egy szakítás után nem biztos, hogy egy új kapcsolat a megoldás.
Talán ideje lenne magaddal foglalkozni és számot vetni. Nem gondolod?
Félek az egyedülléttől.
Van jó oldala is.
Próbáld ki!
Keresek pár kagylót, hogy addig gondolkodhass.
- Halló? - Szia, Lucas! Hol van édesanyád?
- Nem tudom. Gondolom, alszik. - Jól van?
Mert felhívott hajnali 3-kor.
Azt hittem, sikerült színt választania.
Színt? Milyen színt?
Nagyon dühös volt. Rám csapta.
Reggel hagyott egy zavaros üzenetet.
Az óceánról, hajókról meg delfinekről hadovált.
- Várj! - Meg Peterről.
Ki az a Peter?
- Várj, megnézem a szobájában. - Oké.
Peter…
Adnád édesanyádat?
- Anya? - Lucas?
Lucas!
Az nem lehet. Nem.
Mi nem lehet?
Lelépett, bassza meg!
Nem holnapután jöttök vissza?
Nem, végleg elment.
Ez a te hibád.
De én nem csináltam semmit.
De. Elárultad őt.
Ha tudnád, utoljára mikor…
Nem, apa, nem úgy értem. Mesélt a kapcsolatotok kezdetéről.
Akkoriban folyton meglepted és megnevettetted. Aztán megváltoztál.
De hát ilyen az élet, Lucas.
Vele sem mindig móka és kacagás.
Tényleg? Mert itt, öregem, majd kiugrik a bőréből.
Az jó. Örülök neki.
Tényleg ennyire vak vagy? Elveszíted őt.
Unja magát, mert unalmas alak vagy.
Dögunalom vagy!
Hihetetlenül unalmas.
Remélem, még nem késő. Ha visszajön, igyekezned kell.
Kurvára tedd oda magad! Oké?
Ide bepakolhatsz.
Úgy örülök!
Még gyorsan tartanék egy kis eligazítást.
Van pár egyszerű, de fontos szabály, amik biztosítják a kellemes hajózást.
Rendben, Peter.
Bocsánat! Rendben, Kapitány.
Egyes szabály: a vécét csak vészhelyzetben használjuk.
Ha pisilned kell, azt a fedélzetről tedd!
A nagydolgod a tengerben végezd!
Kettes szabály: Nem pazaroljuk az ivóvizet.
Felejtsd el a tusfürdőt meg a sampont! Élj harmóniában a természettel!
Végül, de nem utolsósorban, egy ember dirigál a fedélzeten. Kicsoda?
A kapitány.
Szóval te.
Amit ő mond, az szent.
Rendben. Na, indulhatunk?
- Hol van? - Mi a fenét művelsz? Mi ez?
- Hol van? - Ki?
Hol az anyám?
Anya? Gyere haza! Apával megváltozunk, ígérem.
- Az a te majmod? - Igen. Ő az egyetlen hű társam.
Gizmónak hívják.
- Hol van anyám? - Az utolsó percben meggondolta magát.
De nem tudom, miért.
Anyád csodálatos nő.
Mielőtt rossz anyának titulálnád, gondold át, jó fia vagy-e!
Ülj le!
Visszaviszlek.
Monsieur Lucas! Merre járt? Már mindenhol kerestük. Nagyon elkéstünk.
- A felesége már ott van. - Hol?
Először át kell öltöznie. Jöjjön velem, kérem!
Miért kell átöltöznöm? Mit akar rám adni?
Hé! Állj meg!
Gyerünk!
Várjon, Gloria! Mi ez?
Meglepetés, Monsieur Duvivier.
Újraházasodnak, ezúttal a mauritiusi hagyományok szerint.
Gyerünk! Vamos.
Agathe, Raphaël, akarják, hogy a lelkük örökre egybeforrjon?
- Akarjuk! - Csodás!
Gyerünk, Lily! Menjen oda!
- Rajta! - Kérem a következő párt!
Gratulálok!
- Gyerünk! - Rajta!
Lily és Lucas,
megújítják a házassági fogadalmukat?
Akarják, hogy a lelkük örökre egybeforrjon?
Nem mondhatsz igent!
- Anya, ez nevetséges! - Anya?
Nem, ez csak egy kis játék köztünk.
- Ez… - Mert a fia vagyok.
A fia?
- Hogy érti ezt? - A fia vagyok.
A fia, aki sose köszönte meg, amit érte tett.
Sajnálom, anya.
Hogy nő helyett anyaként tekintettem rád.
Hogy nem kérdezem meg, hogy vagy.
Hogy sosem érdekeltek a vágyaid vagy a boldogságod.
Sajnálom, hogy önző voltam.
Pár nappal ezelőttig alig ismertem őt.
Sosem érdeklődtem iránta.
Pedig ő mindig ott volt nekem.
És ott is lesz.
Igen.
Nem, ő nem a feleségem.
Ő az anyukám.
Ezt sosem mondtam el.
De nagyon szeretlek.
Jól mondja!
Drága kisfiam!
De megható!
El sem hiszem, hogy holnap indulunk!
Én sem.
Tényleg elmentél volna vele?
Hogy éget a nap! Azt hiszem, megint leégtem.
Bekenjelek?
Ilyen egy jó fiú!
Szabad, uram?
Micsoda bőr!
Michel?
- Mit keresel itt? - De barna vagy!
Kár lenne, ha kifakulnál.
- Nem bánod, ha elrablom? - Nem.
Várj, megmagyaráznád?
Nem maradhatsz, mert a pilóta egy óra múlva vár minket.
Rodrigues-re viszem édesanyádat. Úgy hallom, gyönyörű.
Ideje, hogy bepótoljuk a nászutunkat, nem gondolod?
Két nászút egymás után? Nem mindenkinek jut ilyesmi.
Egyedül is megleszel?
Talán ideje belerázódnom.
Ez az én fiam.
Fantasztikus vagy.
Ennyi volt? Megjött az igazi férje?
Igen.
Nem rossz pasi.
Mármint… tök elegáns.
- Igen. - Az.
Eljössz velem?
A segítőm lemondta a kajaktúrát.
- Beugranál helyette? - Persze.
Kajak? Az kicsit uncsi, nem?
Holnap elmegyek. Nem lehetne bázisugrás vagy bungee jumping?
Vagy úszhatnánk a cápákkal.
Ismersz. Vad vagyok.
A feliratot fordította: Tóth Norbert