Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
Keď ťa tvoja milá
Úplne samého nechá
A nikto
Na telefón ti nevolá
Nemáš chuť plakať?
A ja som tu, zlatko,
No tak, vyplač sa mi,
Keď úplne sám si
Vo svojej opustene izbe
A nie je v nej nič
Okrem vône jej parfému
Nemáš chuť plakať?
„Čítam Tolstého už vyše mesiaca, aby som
na teba zapôsobil.
Vždy čítam tú istú stránku,
lebo ťa celý čas obdivujem.
Dúfam, že si ma raz všimneš.“
„V bordových šatách si čítala
knihu Ja a moja matka Vivian Gornickovej
na prvom poschodí.
Ľutujem len to, že som sa neodvážil osloviť ťa.“
„Tvoja biela pleť, ústa aj topánky ma uchvátili.
Som vysoký, tmavý a nenásytný.
A čo ty?“
SHAKESPEARE A SPOLOČNOSŤ
Čo je toto za chrobáčika? Čo tu robíš?
Máš pyžamo v praní?
Áno.
Aký pohodlný vankúš!
Pekne nadýchaný.
Kde máš mamu?
Už spí. V jej posteli je chlap.
Ako vieš, že v mojej nie je?
Nikdy som žiadneho nevidel...
Možno sa skrýva pod mojou posteľou!
Ahoj!
Tom, môj syn, a Agathe, moja sestra.
A toto je...
- Raphael. - Gabriel.
Ahoj.
Ahoj, tekvička.
Meškám, o ôsmej otváram bazén.
Dal by som si zelený čaj.
Kávu nemôžem.
Prepáč.
Ahoj, zebrička. Poobede po teba prídem.
Ahoj!
- Ahoj, Raphael. - Gabriel.
Fajn...
Má problém s pamäťou.
Si neskutočne pomalý!
„Bože, si taký pomalý!“
Si v poriadku?
Doriti, prepáč.
Šteká.
Mojím malým tajomstvom je dusená cibuľa.
Pozri, zasa je to ona.
Už ju nemôžem vystáť.
Počul si niekedy o „omrvinkároch“?
O „omrvinkároch“?
Nie, nikdy.
- Presne sa to na teba hodí. - Čo to znamená?
Dávaš dievčatám pozornosť,
nádej na niečo výnimočné, no nikdy to nesplníš.
Všetko len dusíš!
Dievčatá, cibuľu...
Vidíš?
Nechávaš ich čakať...
- Hej! - ...len pre istotu.
Nezabŕdaj! Čo ty o tom vieš?
Ty máš vzťah akurát tak so sendvičom.
Ste veľmi vulgárna, madam.
S tou kvapkou omáčky ste tiež nechutná!
Nie, prestaň!
Došľaka!
Si v poriadku?
Počkaj.
Kedy si naposledy šukala?
Hovor normálne. Nerozumiem ti.
No tak, povedz pravdu.
Sklapni!
Na čo čakáš?
Na Marka Darcyho?
Bojíš sa, že nikdy nepríde?
- Nebojím sa. - Ale bojíš.
Bojíš sa utrpenia, lásky, jednorazoviek.
Bojíš sa aplikácií.
Si vydesená. Nežiješ, skrývaš sa.
To nie, ja len...
Nemám rada uberový sex.
Nechcem to digitálne. Nechcem dávať chlapom lajky,
ani ich počuť, ako sa zakrádajú preč, aby ma nezobudili.
Nežijem v správnom storočí.
- Agathe? - Áno.
Pusťte to von.
Neviem, či dokážem písať mŕtvemu.
Nikto vás nenúti tu byť.
Chrlíte lacné milostné romance.
Neuškodilo by vám preskúmať niečo iné.
Musíte sa naladiť na pulz dneška, Agathe.
Prepáčte.
Môžem dostať verziu pre ženy?
- Hneď ju prinesiem. - Ďakujem.
Na účet podniku.
Ďakujem.
Daj si zelené ponožky. Prezuj si ich.
Félix chrápe na našom gauči!
Zasa?
Zobuď ho. Povedz mu, nech ti urobí toast.
Smrdia mu nohy!
Viem, ale je milý.
Ahoj.
Prepáč.
Prečo si stále tu?
Hej, Bukowski, môžeš sa ísť osprchovať?
Hej, daj si pozor!
Ty to čítaš? Nie je to dokončené!
- Félix, to nie, to sa nerobí. - Len pokoj.
Je to dobré.
Priam veľmi dobré.
Vážne, je to trochu divné ako ty, ale...
dojímavé.
Vôbec nie zlé.
Čo bude ďalej?
Neviem, ako vždy.
Je to už ikstý príbeh, ktorý som rozpísala a neviem dokončiť.
Musíš. Chcem vedieť, čo bude ďalej.
Okej?
V angličtine píšeš dobre.
Je to fakt dobré.
Nech sa páči.
To je Rozum a cit.
- Dobre, ďakujem. - Moja obľúbená.
Dobrý výber, ak začínate s Jane Austenovou.
- Ďakujem. - Nemáte za čo.
Ak budete mať ďalšie otázky, som tu.
Okej.
Máš Jane Austenovú na každú príležitosť?
Áno.
Čo by si odporučila mne?
Sídlo Mansfield.
- Henry Crawford je ako ty. - Prečo?
Je to klamár a zvodca.
Casanova, ktorý sa stane obeťou vlastnej hry, keď sa zamiluje.
Okej.
A ty by si bola?
Anna z Lásky slečny Elliotovej.
Anne Elliotová.
Prečo?
Pretože je to stará slúžka,
ktorá zvädla ako kvet, čo túži po vode.
Nechala si život pretiecť pomedzi prsty.
Na zoschnutý kvet voniaš dobre.
Rezidencia Jane Austenovej
Shakespeare a spoločnosť Agathe Robinsonová
Čo je to?
Pozvánka od Rezidencie Jane Austenovej.
Na dva týždne pobytu pre spisovateľov u nich.
Páčili sa im moje prvé kapitoly?
Doriti, nevrav, že to ty!
Potrebovala si nakopnúť.
Ďakujem.
Ale nemôžem.
- Prečo? - Ty vieš prečo.
- Neutekaj pred tým. - Ako tam pôjdem? Na bicykli?
Skvelý nápad!
Zavolajme Mone a oslávme to.
Nie, zabudni. Nepresvedčíš ma.
Lezieš mi na nervy. Mám chuť ťa uhryznúť.
- Pomôžem vám? - Áno, prosím.
Máte prvé vydanie Lawrenca Durrella?
- Si v poriadku, tekvička? - Áno.
- Spal si dobre? - Áno.
Kedy sa začína ten pobyt?
Tom, chceš ísť do zoo?
Áno, oblečiem sa.
- Môžem niečo povedať? - Nie.
Aj tak to poviem.
Začína sa o tri dni.
V kníhkupectve ťa zastúpim.
Takže sme v pohode.
Chceš celý život bicyklovať po Paríži
a fňukať o spisovateľskom bloku?
Dajte mi obaja pokoj! Nemôžem ísť, dobre?
Nemôžem znova sadnúť do auta.
Je to jasné?
Dopekla, čo to robíš?
Jem. Som hladná.
Vážne?
Studené špagety o druhej nad ránom...
Nemôžeš byť ako Durasová?
Piť whisky, brať tabletky, niečo výstrednejšie?
Pekné. Vďaka.
Hej,
čo to s tebou je, doriti?
Viem, že si sklamaná, ale ten pobyt je na mňa priveľa.
Ty sprostá krava!
Mám dosť tých tvojich kecov.
Od tej nehody si úplne prestala žiť.
Odmietaš sa vrátiť do Bergeronette.
Odkedy sa Tom narodil, každé leto
tam s ním musím tráviť leto.
Prepáč.
Si v poriadku?
Nie, mám panický záchvat.
Dýchaj, len dýchaj.
- Nemôžem. - No tak, dýchaj.
- Daj mi cigaretu. - Nie. Ledva si sa ich vzdala.
- Daj mi tú posranú cigu! - Počkaj, upokoj sa.
Tu máš.
Daj aj mne.
Čo to robíš? Prestaň s tým!
Agathe, ty si ale otravná.
Prepáčte, vo vašej skupine
sa skrýva nebezpečná osoba.
Daj mi pokoj!
Félix, fakt si myslíš,
že sa vyrovnám publikovaným autorom?
Isteže! Ty len trpíš syndrómom podvodníka.
To nie, som skutočná podvodníčka.
V srdci ja Zábavnú sicílsku pieseň mám
Poznáš ju naspamäť Lebo môj život sa tvojmu podobá
Milujem ťa viac Ako sopky talianske
Pamätáš si ju?
Milujem ťa po taliansky
Moje srdce bije
Hovorím rukami
A veľmi ma hnevá Keď sa s iným rozprávaš
Keď južný vietor Muziku hrá
Spievam spolu s ním Len pre teba
Milujem ťa po taliansky
Je fajn vidieť more.
Mal si pravdu.
Chýba mi Bergeronette.
Ja viem.
Tu máš...
Na nervy si daj pol tabletky na trajekte,
druhú pred spaním.
Budeš sa cítiť lepšie, dobre?
Ako vieš, že nedostanem anafylaktický šok alebo...
AGATHE ROBINSONOVÁ
To som ja.
Agathe Robinsonová, to som ja.
Čakal som niekoho staršieho.
Mám vyzdvihnúť staršiu pani.
Som Oliver Lowe. Som váš odvoz.
To je vaše auto?
- Áno, to je... - Okej.
Musím vás pred niečím varovať.
S autami mám trochu problém.
Panikárim v nich. Je to...
Prepáčte, roztočila sa mi hlava.
Ste v poriadku?
Veľmi ma to mrzí.
Nie, to nič.
To sa stáva.
- Mimochodom, pekné topánky. - Ďakujem.
Áno, ďakujem.
Som v poriadku.
- Okej. - Môžeme ísť.
Pracujete pre Rezidenciu
Jane Austenovej už dlho?
Som pra-pra-pra-prasynovec Jane Austenovej.
Páni.
Áno. Rezidenciu založili moji rodičia,
ale ja vlastne nie som súčasťou fanklubu.
Len im pomáham, pretože môj otec
nedávno prišiel o vodičák.
Skvelé.
A čím sa normálne živíte?
Učím súčasnú literatúru na univerzite.
Prepáčte.
Učíte literatúru, no neznášate Jane Austenovú?
Len podľa mňa jej dielo trocha preceňujú.
Ak ju porovnáte
s Dickensom či Shakespearom,
má obmedzený rozsah.
Viete, v čom je skutočný problém?
V čom?
Kým neprišla Jane Austenová,
všetky ženské roly písali len muži.
Buď boli vykreslené
ako idealizovaná dokonalosť, alebo príšery.
Jane Austenová z nich urobila ľudské bytosti, to je celé.
Dokonca aj schopné humoru.
Moment.
Čo sa deje?
Nič, žiadne obavy.
To len...
Prekliate auto!
Doriti!
Posraná kraksňa.
Tu máš.
Haló.
Vôbec nie. Neviem, kde sme.
Pokazilo sa nám auto v lese.
Navyše tu trčím
s pra-pra-pra-synovcom Jane Austenovej.
Nie, je neznesiteľný, fakt arogantný
a totálne namyslený.
Je úplne hrozný.
Tiež som mu ovracala topánky.
Haló? Mona?
Doriti, vybil sa mi mobil!
Dočerta.
Seriem na to.
Viete, hovorím po francúzsky.
Došľaka.
Prepáčte.
Päť rokov som žil s Francúzkou.
Jedno z najhorších rozhodnutí.
A ste hrubý k Francúzkam, lebo vám dala košom?
Neviete, ako opraviť auto, však nie?
Nemám ani poňatia.
Máte signál?
Nie.
Okej.
Fajn.
Ako ďaleko je najbližšia obec?
Vyše 30 kilometrov.
Čoskoro sa zotmie.
Okej.
Čo teda urobíme?
Budeme čakať.
Máme inú možnosť?
Rozhodneme sa, kto koho zje, aby prežil.
Okej.
Aký máte problém s autami?
Havarovala som s rodičmi.
Otec dostal mŕtvicu a stratil kontrolu.
Boli okamžite mŕtvi.
Bola som vzadu a prežila so zraneniami.
To ma mrzí.
Čo už.
Ak vám je zima...
Nič extra, ale...
Ďakujem.
Skúste si pospať.
Okej.
Pískate si La Marseillaise?
Ježišikriste.
Rezidencia Jane Austenovej
- Ďakujeme pekne. - Nemáte za čo.
Užívate si to, čo?
Trochu.
Vitajte v Rezidencii Jane Austenovej.
Ďakujem.
Ste neuveriteľne mladá!
Čakala som niekoho oveľa staršieho.
- Hovoríte po francúzsky? - Áno.
Milujem to!
Včerajšia noc ma veľmi mrzí.
Môj syn Oliver trvá na tom starom aute.
Dajte mi kabát.
To je ono.
Ďakujem.
Úprimne, nejedla som už veky
a som veľmi hladná. Ak by som...
Moja drahá.
Prišli ste na správne miesto na pravé anglické raňajky.
Môžete písať, kde len chcete,
prechádzať sa po pozemku...
A vždy začiatkom jesene
usporadúvame ples.
Ples!
A verejné čítanie rozpísaných diel.
Je verejné čítanie...
povinné?
Áno, drahá, ale je to veľmi neformálne.
Uvidíte.
Dúfam, že u nás nájdete inšpiráciu.
Váš agent vravel, že potrebujete pokoj a ticho,
pre váš vek.
Môj agent?
Šla som do kúpeľne!
Idete rovno na vec.
Budem vďačná, ak zamknete aj u seba.
Ďakujem!
Zabíjanie je logickým výsledkom revolúcií.
Ten, kto ignoruje túžbu zabíjať,
môže mať podvratné názory,
no vždy bude len obyčajným konformistom.
Marxistický feminizmus, prítomný v prepisoch
prejavov Clary Zetkinovej,
nastoľuje otázku manipulácie žien,
predovšetkým ako pracovnej a politickej sily predtým,
ako sme ich vnímali ako individuálne a mysliace bytosti.
Zapíš si ma
Zakry ma
Zhltni moju tvár
Stlm môj hlas Počúvaj môj šepot
Vyslyš môj plač...
- Myslím, že ste to nepochopili. - Áno.
- A unikol vám význam. - Mýlite sa.
Priatelia,
konečne sme už všetci tu
a môžeme začať tohtoročný pobyt spisovateľov.
Chéryl, Olympia, Sybil,
je radosť znova vás privítať.
A sme radi, že môžeme
tento rok privítať novú členku!
- Vitajte. - Dobrý deň.
Veľmi ma teší, Agathe.
Nuž...
V tejto budove bolo napísaných niekoľko
veľmi dôležitých diel.
Nezabúdajme ani na záhrady, ktoré sú prekrásne.
Sme tu pre vás.
Snáď nájdete inšpiráciu
a tešíme sa na vaše výtvory.
Áno.
Ďakujem, zlatko.
Počkať, čo sa stalo?
Čo mu je?
Neviem.
Odmieta ísť k lekárovi, ale...
čoskoro budeme musieť čeliť realite.
Našli ste kúpeľňu?
Ten obal ani nechcem vidieť,
zničila som to.
Všetko je to o načasovaní.
Kniha v správnom čase, ktorá niečo znamená...
Ak nie, tak...
Prosím, pokračujte. Hrali ste krásne.
Prepáčte, ja...
Nechcela som vás rušiť.
Nevšimla som si, že tu niekto je.
Milujem, keď ma vyrušujú.
Ľudia dnes sa už neodvážia. Je to veľká škoda.
Váš dom je neuveriteľný.
- Bývate tu odjakživa? - Narodil som sa tu.
Rodičia na dôchodku
dostali nápad urobiť z neho rezidenciu
pre spisovateľov.
Agathe, kde ste sa naučili tak dobre po anglicky?
Môj otec je...
Narodil sa v Bristole a hovoril s nami anglicky.
Trochu mi ho vlastne pripomínate.
Doriti, kde to som?
Prečo to nefunguje?
Dom je tadiaľ.
Ja viem. Ďakujem.
Milujem ťa po taliansky
Moje srdce bije
Hovorím rukami
A veľmi ma hnevá Keď sa s iným rozprávaš
Ahojte, čo tu robíte?
Doriti!
Čo máš za problém?
Drž sa odo mňa!
Ahoj.
Ležím na posteli a myslím na teba.
Na to, ako sme sa pobozkali.
Tvoj jazyk v mojich ústach,
tvoj jazyk v...
Podáva sa obed!
„Tvoj jazyk v moj...“
Doriti!
To nie!
Doriti.
Dobrú noc všetkým.
- Dobrú. - Dobrú noc.
Neviem, kedy ste sa
naposledy takto pozreli na knihu...
Kde ste čerpali námet?
Námet čoho?
Svojho románu.
O žene, ktorá sa zaľúbi do muža, ktorého zbadá v šálke saké.
V mojej miestnej čínskej reštaurácii.
Asi vám to pripadá absurdné.
Nie. Fascinuje ma to.
Napredujete?
Áno, veľmi.
Neustále píšem. Je to tu veľmi inšpirujúce.
Aký to má zmysel?
Vaše vnímanie literatúry je zmätočne naivné.
Čo na to vy, Agathe?
Ja?
Podľa mňa sa niektoré knihy stávajú súčasťou nášho života.
Vstúpia do nášho najintímnejšieho ja a...
niektoré sa tam zabývajú navždy.
Pomáhajú nám žiť,
pretože nám odhaľujú našu skutočnú podstatu.
Raz mi niekto povedal, že „literatúra je ako sanitka,
rútiaca sa nocou na pomoc.“
To ale nie je poslaním literatúry!
Prečo nie?
Neverím, že hlavným poslaním autora
má byť politický odkaz.
Jeho hlavným poslaním
má byť vyrozprávanie dobrého príbehu.
Neurazte sa, Agathe.
To je dojemný názor.
Ale v 18. storočí
vydláždili strasti filozofov
cestu francúzskej revolúcii v roku 1789.
V 19. storočí sa román
snažil nastaviť spoločnosti zrkadlo
a odsúdiť tak sociálnu nespravodlivosť.
- Áno. - A všetci vieme,
ako Dickens zúril proti chudobe...
- Viem. - ...a Virginia Woolfová
- bránila feminizmus. - Áno, to všetko je pravda.
Ja však vravím,
že to, čo žiadam od spisovateľov, ale aj
maliarov či hudobníkov,
je poetická iskra, ktorá v skutočnom živote neexistuje.
Chcem, aby mi literatúra
pripomínala, že som len človek,
a pomohla mi pochopiť moje obavy, môj smútok
a moje životné problémy...
To je absurdné, Oliver.
Určite súhlasíte so mnou, no nie?
V histórii literatúry
súhra medzi obrazným a doslovným vyústila
do mnohých definícií a sémantických
vynálezov, ktoré sú, celkom úprimne...
- Preboha, otec! Čo to robíš? - Bože, prepáčte!
Nemôžeš oblievať hostí vodou.
Prepáčte.
Neuveriteľné.
Mona nie je doma. Nechajte odkaz.
Ahoj, to som ja.
Dúfam, že sa obaja máte dobre.
Zavolajte mi, keď budete môcť.
Tom, priamo do tváre mi napľula lama.
Bol by si z toho nadšený.
Chýbaš mi. Ešte osemkrát sa vyspíš, a som doma.
Ľúbim ťa.
Vaša praženica,
škótske palacinky, lievance, pečená fazuľa, pečivo.
Priniesla chutný čerstvý toast.
Dáte si?
- Vďaka. - Prosím.
Myslím, že to bude stačiť, však?
Tak. A...
Áno, máme aj domáci džem.
Výborne.
Prosím, mohli by ste
požiadať svojho manžela, aby prestal
ráno recitovať nahý poéziu v záhrade?
Je to veľmi nepríjemné.
Ako máme písať?
Ó, slnko.
Čo deň za dňom hladí kvety.
Drobné kvety, ktoré poeticky...
- Slnka svit... - Otec!
Ďakujem.
A, ktoré, na druhej strane...
- Dobrý deň. - Dobrý.
Došľaka.
Máte deti?
To je pre synovca Toma.
Bývam s ním celý jeho život.
Sestra otehotnela, keď nám zahynuli rodičia.
Rozhodli sme sa bývať spolu.
- Koľko má rokov? - Šesť.
Našiel som staré ilustrované vydanie
Podivuhodnej cesty Nilsa Holgerssona.
- Pozná ju? - Myslím, že nie.
Dobrý nápad.
Nechceli by ste mať vlastné deti
so svojím partnerom?
Prepáčte.
Nič ma do toho nie je.
Dva roky som s nikým nespala.
Snívam o šálke saké a olizujem najlepšieho kamaráta.
Univerzita ma suspendovala za zničenie zborovne.
Moja partnerka sa vyspala takmer s celou katedrou literatúry.
S mužmi, ženami, so všetkými.
V kazení vecí som fakt dobrá.
Zlatá palma pre úbožiakov.
Turnerova cena za absenciu cieľa v živote.
Presťahoval som sa domov, ale otec chodí polonahý,
zabúda moje meno...
A bez Tramadolu nezaspím.
Áno, si veľmi milá.
- Veľmi milá. - Dobrý deň.
Zdravím, Agathe.
Raňajkoval som už?
- Nepamätám sa. - Áno, dnes ráno.
Vy ste ale...
- Ste veľmi krásna. - Ďakujem.
Napíšem pre vás báseň.
Najprv vás zavediem do vašej izby.
Dobre.
Nájdeme vám nohavice.
Ja sa ho ujmem.
V poriadku.
Ďakujem.
Dobrú noc, Agathe.
Dobrú noc.
Nemáte žiadne nové správy.
Félix vás nekontaktoval
a stále ste nenapísali ani jeden riadok.
Pobytom v tejto rezidencii márnite svoj čas
a plytváte aj tým naším.
Dobrý deň.
Piekli sa večnosť.
Viem, že ich máte rada chrumkavé navrchu.
To je od vás milé.
Dám si.
Robíte pokroky?
Dobre.
Vynikajúce.
Ako sa vyvíja váš príbeh lásky?
Neviem sa dočkať, až nám ho prečítate.
Tak, už vás nebudem rušiť.
Musím sa ísť postarať o Todda.
Neunavuje vás stále sa o všetko starať?
Wordsworth raz napísal,
že to najlepšie na živote sú
„drobné, bezmenné a zabudnuté činy
láskavosti a nehy“.
To je prekrásne.
Milujem, keď je tento dom plný života.
Všetci spisovatelia, ktorí sem chodia...
Sme tu ako rodina, viete?
A teraz ste jej súčasťou.
Aj náš Oliver sa vrátil domov!
Zdá sa, že je mu lepšie.
Pripadá mi viac...
Neviem.
Uvidíme sa neskôr.
„Život je pôsobivý východ slnka.
Neviem, prečo by smrť nemala byť ešte pôsobivejším.“
„Klamstvá, energia, vášeň.
Toľko vecí, ktoré život obdivuje.
Všetko však môže zničiť zmar, ak si ľudstvo nedá pozor.“
Tak som sa stala odborníčkou na čínske veštenie.
A v Šanghaji som mala milenca.
Aké pikle tu kujete? Smiem sa pridať?
Len smelo.
Čo mám urobiť?
Vymyslite otázku a napíšte ju sem.
Okej.
„Je do mňa Félix zamilovaný?
Báli sme sa posledných pár rokov
našich citov?“
To sú dve otázky.
Musíte si vybrať jednu.
Okej.
Trikrát hoďte mincami.
Čo?
„Prekážka.“ Je tam blok.
Jin a jang sú rozdelené.
Musíte nájsť inú cestu.
„Musíte zvážiť záložný plán.
Vo vašom milostnom živote sa časom
objaví mnoho sklamaní.“
To ma mrzí.
Môžeme to skúsiť znova?
Nie, nemôžeme.
- No tak. - Nie.
Aj tak tieto veci neznášam. Idem si zapáliť.
Haló?
Agathe?
Máš tam rušno.
Áno, nepočujem. Ty ma počuješ?
Áno, počujem.
Dostal si moje odkazy?
Áno. Prepáč, že som nezavolal späť.
Mal som veľa práce v kníhkupectve.
Félix?
Neignoruješ ma ani mi nepodhadzuješ omrvinky, však nie?
Len to nepokaz, dobre?
Sotva ťa počujem.
- Čo si vravela? - Kašli na to. Opatruj sa. Ahoj.
Nič nepočujem.
Dobrý večer.
Poďte s nami.
Kúpim vám v krčme drink.
Nemusíme sa rozprávať, ak nechcete.
Môžeme sa len opiť.
Nepijem alkohol.
No jasné.
Práve som bola na umelom oplodnení.
Je to môj piaty pokus.
A tie hormóny ma ničia.
Dáte mi jednu cigaretu, prosím?
Hej, tu si.
Pôjdeme do krčmy?
Áno.
Najprv sa chcem prezliecť.
Musím si namaľovať oči.
Som celá rozmazaná.
Vyzeráš dobre.
- Plameň lásky nažive drž - Plameň lásky nažive drž
- Vo svojich očiach stále - Vo svojich očiach stále
- Miláčik volať ťa dovoľ mi - Miláčik volať ťa dovoľ mi
- Lebo ja ťa milujem - Lebo ja ťa milujem
Ďakujem. Vďaka, dámy.
- Guinness? - Áno.
- Dvakrát Guinness, prosím. - Áno.
Výborne.
Už odchádzate?
Ešte neviem. Hráte šípky?
Nie.
Radšej by som ťa mal pri vedomí.
Nemôžeš ma len vylízať?
Čo?
Hej.
To som ja.
Vyzeráš hrozne.
Agathe.
To je ale pekné privítanie!
Bol som vtedy na trajekte. Bál som sa, že ti to dôjde.
Prišiel som ťa rozptýliť a vziať na ples.
Prečo si mi neodpovedal na odkaz?
To bol teda odkaz!
Veľmi sa mi páčil. Ďakujem krásne.
Len som to potreboval spracovať.
Odkedy sme sa pobozkali, myslím len na teba...
Tento nový zvrat udalostí ma desí.
Áno?
Ale, dobrý deň.
Vaše raňajky, pani.
Mám vám ich nechať na stole?
Nie. Nezmysel, chlapče.
Dovoľte. Ďakujeme pekne.
Pane, ako sa voláte?
- Oliver. - Oliver. Pekné meno.
Ďakujeme. Prajem pekný deň.
Raňajky pre dvoch! To je úžasné!
Premrhali sme 10 rokov. Nepremárnime už ani minútu.
Pobozkaj ma! Chýbala si mi.
Si v poriadku?
Nie.
Potrebuješ niečo?
Nie! Zostaň, kde si.
Tu máš, obleč si toto.
Dobre.
Tak, čo si urobila?
Vyspala si sa s oboma?
Nie, ani s jedným.
Oliver ma uložil
a Félix ma zobudil.
Bolo to naozaj divné, ale...
vôbec nie nepríjemné.
Uľavilo sa mi, že prišiel.
Uľavilo? Áno.
To neznie vzrušujúco.
Áno. Ďakujem.
Dámy.
- Vyzeráš nádherne. - Ďakujem.
Si v poriadku, drahý?
Beth, točí sa mi hlava, zatancujte si s Félixom.
Samozrejme, bude mi potešením.
Dobrý večer.
Hneď som späť.
Pane.
Pane, chcem si vziať pohár.
Prepáčte.
Prosím... Prepáčte.
Šibe mu?
Agathe.
Ďakujem veľmi pekne.
Agathe.
Hej.
Smiem... Ste veľmi dobrý tanečník, pane.
Výborný.
- Smiem? - Áno.
Ďakujem.
Nie, otoč sa!
To nerob!
Mám citlivé bradavky. Šibe ti?
A zostanú mi červené škvrny.
- Už to viac nerob. - Okej.
- Myslím to vážne. - Dobre, chápem!
Uvedomuješ si, že tento dom má 300 rokov?
Videl si hrúbku tých stien?
Áno...
Áno, videl.
Je tu príjemne teplo.
Veľmi príjemne.
Mám viac otvoriť okno?
Nie, takto je to fajn.
Je tu príjemný vánok.
Félix.
Možno existuje dôvod, prečo sa medzi nami nič nestalo.
Bolo to také zlé?
Nie. O to nejde.
Ale keď sme takto vedľa seba,
chcem len jesť kebab a pozerať telku.
Pretože sa dokonale poznáme.
Chvíľu nám potrvá,
kým si zvykneme na túto novú situáciu.
- Myslíš to vážne? - Áno, je to úplne normálne.
S tebou som konečne našiel svoj druhý plameň.
Doriti, nie, Félix!
Cituješ Octavia Paza každej babe, s ktorou spíš.
Nehovor mi tie sračky!
Byť spolu je samozrejmé,
no odmietali sme to vidieť.
Takže je normálne mať strach.
Čoho sa treba báť?
Veď vieš...
Nebojíme sa toho, že skončíme spolu?
Nie.
Vždy som s tebou chcel spať.
Ty chceš spať so všetkými!
Zbožňujem ťa.
No necítim...
tú drobnú, nevysvetliteľnú iskru.
Okej.
Takže je koniec, hej? Ani nám nedáš šancu.
Prepáč.
O to nejde.
Okej.
- Kam ideš? - Prejsť sa.
- Pôjdem s tebou. - Nie. Idem sám.
- Hneváš sa na mňa? - Nie.
- Si si istý? - Áno.
Okej.
- Mám zostať na čítanie? - Rozhodne nie.
S blízkymi je to stresujúcejšie.
- Čoskoro sa uvidíme. - Áno.
„Až po smrť je to len o živote.“
Doriti, to je prekvapenie!
To ty si ma opľula?
Už odchádzate?
Len nepovedzte, že je to pre to čítanie.
Beth...
Mrzí ma to.
Klamala som vám.
Nič som nenapísala, ani jediné slovo.
Nie som spisovateľka. Musím to prijať a ísť ďalej.
Zlato.
Mali ste nám povedať, že máte blok.
Už tu takých pred vami bolo mnoho.
Páčili sa nám prvé kapitoly vášho románu.
Spýtajte sa Olivera.
Vravel, že vaše prvé kapitoly boli to najsľubnejšie,
čo za posledné roky čítal.
Ešte raz ďakujem za vašu láskavosť.
Nikdy na vás nezabudnem.
Veľmi ma to mrzí.
Autobus v nedeľu nechodí.
Keď som bývalého podviedla a opustila, zabil sa.
Viem, nestlačila som spúšť, no dotlačila som ho k tomu.
Vzala som mu všetko.
Neviem, čo viac povedať. Som hrozný človek.
A neviem, ako môžem ďalej žiť.
Mal si niekedy pocit, že si
stvorený pre niečo alebo niekoho?
Že je to len otázka šťastia
či načasovania?
Hovoríš o písaní, alebo o svojom priateľovi?
Nie je môj priateľ.
A mrzí ma, čo sa stalo.
Hovorila som o písaní.
Vždy som si našla výhovorky.
Myslela som si, že podmienky musia byť dokonalé.
Že musím zažiť zaujímavé veci,
aby som mohla písať, ale...
to sú len hlúposti.
Aspoň to už viem.
Písanie je ako brečtan...
ako burina a rastliny. Na prežitie potrebuje ruiny.
Hľadaj tie svoje.
Tramadol a Lexomil sú na lodi. Kto zaspí?
Čože?
Nič, zabudni na to.
Zbohom.
Si v Bergeronette?
Áno.
Fakt by si nemala nechávať kľúče pod kvetináčmi.
Je to prvé miesto, kde ich zlodeji hľadajú.
To môžeš nechať rovno otvorené.
Agathe?
- Čo je? - Si fakt otravná.
Okej.
Si v poriadku?
No, cítim veľkú radosť
aj nesmierny smútok.
Ja viem, zlatko.
To prejde, uvidíš.
Pamätáš, čo hovorieval otec?
„Literatúra je jediný liek
na poruchu myšlienok a pocitov.“
Nikdy som jeho teórie nechápala.
Otec ťa tými svojimi literárnymi kecmi drvil.
Nemyslíš, že je čas poslať ho kadeľahšie?
Je mŕtvy, Mona.
O dôvod viac.
Drahý Oliver,
ďakujem za tipy na záhradkárčenie.
Našla som svoje ruiny.
- Ahoj! - Všetci sú v poriadku?
Okej.
Penetrácia je extrémne bolestivá...
To je Leví kráľ?
Prepáčte, pardon, ďakujem.
Prišiel ti list. Je na chladničke.
Chlpy na špičke penisu samca
sú tvrdé ako ostne,
no sú nevyhnutné na vyvolanie ovulácie samice.
- Tak čo? - Kto ti píše?
Anglický vydavateľ. Páči sa mu môj román.
To je fantastické!
Teš sa! Nedus v sebe radosť.
Usmej sa!
Gratulujem, ty stará krava!
„Agathe,
márne som bojoval.
Nedokážem to.
Svoje city už nedokážem potláčať.
Musíš mi dovoliť povedať ti,
ako vášnivo ťa obdivujem a milujem.“
Na zrkadle je citát od Jane Austenovej.
Okej.
S mojím menom!
Super.
Komu napadol taký trápny žart?
Na mňa nepozeraj! Odkiaľ by som to vedel?
Si nejaká divná.
SHAKESPEARE A SPOLOČNOSŤ
Ďakujem.
A posledná báseň dnešného večera
je Cesta od Jacka Hirschmana.
„Cesta“.
„Choď za svojím zlomeným srdcom.
Ak myslíš, že také nemáš, nájdi ho.
Ak ho chceš nájsť, buď úprimná.
Dovoľ životu vstúpiť a nauč sa konať
s úprimnými zámermi, pretože nič iné aj tak
na výber nemáš.
Aj keď sa budeš snažiť utiecť,
nechaj sa ním unášať a roztvoriť
ako doručený list,
ako trest vo svojom vnútri, na ktorý
celý život čakáš,
aj keď si nič nespáchala.
Nechaj sa ním pozdvihnúť.
Nechaj sa ním zlomiť, drahá.
Zlomené srdce
je začiatkom každého skutočného prijatia.
Ucho pokory
načúva za brány.
Otvor tie brány.
Pocíť tanec svojich rúk na svojich bokoch,
keď sa ti ústa po prvýkrát otvárajú a dávajú život tvojmu hlasu
ako lono pri pôrode.
Choď, so spevom na perách a vo víre pohybu k sláve
prostého, extatického
bytia.
Napíš báseň.“
Bravo!
Preklad titulkov: Michal Papák