Downloaded from YTS.MX
Synnyin lokakuisena iltana vuonna 1940,
kun natsit uskoakseni vielä tykittivät meitä -
Official YIFY movies site: YTS.MX
Madolf Hitlumin johdolla.
Mutta pian olimme jo voittaneet. He eivät saaneet minua.
Haluamme The Beatlesin!
Liverpool oli ankea ja yksinäinen paikka.
Mustia rakennuksia ja tietynlaista -
melankoliaa.
Se oli raamatullisen ankea.
Ymmärrätkö?
Myrskyjä ja meri, joka hakkaa laituria vasten.
Liverpoolin rokkifaneilla kävi tuuri, koska heillä oli Cunard Yanks.
Sillä nimellä kutsuttiin miehiä, jotka olivat töissä laivoilla,
jotka seilasivat Liverpoolin ja New Yorkin välillä.
Merimiehet toivat levyjä New Yorkista.
Näin Liverpoolissa asuvat ihmiset -
saivat kuunnella Chuck Berryn levyjä sekä muita blues- ja R&B-levyjä.
Lapsena fanitin Elvis Presleytä, Little Richardia ja Chuck Berryä.
Siihen saakka rock and rollissa -
oli kyse mustista ja köyhistä etelän ihmisistä -
tai kaupunkien slummien asukkaista.
Valkoihoiset olivat Elviksen kaltaisia rekkakuskeja.
Milloin rock and roll alkoi?
Eli milloin työläiset huomasivat,
että se on jotain vahvaa, voimakasta ja kaunista.
John Lennonin äiti Julia oli rock and roll -fani.
Hän soitti Johnille kiellettyjä kappaleita, kuten "I Put a Spell on You" -
Screamin' Jay Hawkinsilta.
Kun hän perusti ryhmän,
se oli mielenkiintoinen yhdistelmä skiffleä,
joka oli muodissa tuolloin. Lonnie Donegania -
ja rhythm and blues -materiaalia Yhdysvalloista.
The Beatles esitteli meille 60-luvun mustan musiikin.
Emme tietäisi siitä ilman The Beatlesia. He levyttivät Smokey Robinsonin biisejä -
ja toivat hänet ihmisten tietoisuuteen.
John tykkäsi mustaihoisten musiikista kuin aito muusikko.
En usko, että hän katsoi värejä.
Hän näki sen sellaisena kuin se on.
Vuoden 1957 Woolton Village Fetessä -
Ivan Vaughan esitteli Paul McCartneyn John Lennonille.
Hän oli heidän yhteinen ystävänsä.
Paul teki vaikutuksen Johniin,
koska hän osasi Eddie Cochranin "Twenty Flight Rockin" sanat.
Ihmiset ajattelevat, että he tapasivat, ja heistä tuli kuuluisia.
"Love Me Do'ta" edelsi kuitenkin viiden vuoden kova työ.
Muutama ihminen tuli ja meni, mutta George Harrison tuli mukaan,
koska hän oli Paulin koulukaveri.
Hän esitti Johnille kappaleen "Raunchy."
Ringo oli viimeinen, joka tuli mukaan, koska ennen häntä mukana oli Pete Best.
Hampurissa oli ollut Stu Sutcliffe,
joka oli Johnin hyvä ystävä, joka menehtyi.
Moni ihminen olisi voinut olla mukana Beatlesissa -
tai he olivat mukana hetken.
Kun "Love Me Do" ilmestyi,
nämä neljä ihmistä muodostivat The Beatlesin.
Collegessa oli mahtavaa.
Integroiduin hienosti.
Siihen meni noin kaksi vuotta.
John oli kapinallinen. Yksilö. Erittäin arvoituksellinen.
En voinut vastustaa häntä.
Tiesin, että maailmassa on helppojakin miehiä.
Itse asiassa tapailin helppoa ja tylsää miestä tuohon aikaan.
Se oli kuin suunniteltu avioliitto.
Säästämistä avioliittoa varten.
John vei minut pois kaikesta siitä.
Olin innoissani opiskelusta, tapasin ihmisiä ja kasvoin aikuiseksi.
John kruunasi kaiken.
Hän oli rohkein ihminen, jonka olin tavannut.
Ja rakastin häntä sen vuoksi.
Kuka teki ensimmäisen siirron? Kosiko hän?
Nainen jahtaa miestä, kunnes mies nappaa hänet.
Tilanne oli sellainen.
Kun John tapasi minut, olin käynyt läpi koko kirjon.
Vaihtanut hiustyyliä, kasvattanut hiuksia, värjännyt ne punaiseksi -
ja kuka tietää, miksi muiksi väreiksi.
Kun tapasin Johnin, hän inspiroi minua.
Hän rakasti ranskalaisia elokuvatähtiä.
Hän rakasti aksentteja ja salaperäisyyttä,
jota Brigitte Bardot'ssa oli, mutta ei tavallisessa Liverpoolin tytössä.
Joten pääsin lähelle sitä kasvattamalla hiukseni pitkiksi.
Siirryin asteittain punaisesta vaaleaan hiusväriin.
Se oli lähimpänä Brigitte Bardot'ta, mihin pystyin Johnin takia.
Käytin tiukkoja hameita ja mustia sukkahousuja.
Minut potkittiin pihalle collegesta. Sain häädön.
Olin ollut koko ajan oma itseni.
Olin oppinut kaiken.
Minut saatettiin huonoon valoon.
En tuhonnut kaikkea, mistä en pitänyt, vaikka halusinkin.
Kompromissi on sisäinen.
Uskon, ettei teiltä ole kysytty tätä: Miksi bändin nimi on The Beatles?
Miksi ei olisi?
Onko sinulla muita ehdotuksia?
John keksi nimen.
Johnko keksi sen? -Kyllä.
Kuka keksi sen? Sinäkö, Ringo?
John. -John keksi sen.
John keksi sen.
Please Please Me- levylle -
sisällytettiin heidän rhythm and blues -suosikkejaan.
He olivat soittaneet niitä keikoilla.
Kuten kaikki tietävät, he soittivat tuntikausia illassa.
Tunnetuin näistä on "Twist and Shout",
koska se levytettiin levytyssession viimeisen 10 minuutin aikana.
Johnin ääni oli jo mennyt koko päivän laulamisesta.
Mutta hän teki parhaansa, ja lopputuloksena oli -
äärirajoilla menevä laulu.
Se on yksi harvoista kerroista, kun Isley Brothersin levyä paranneltiin.
Efekti The Isley Brothersin -
"Twist and Shoutissa".
Panimme sen kaikkialle. "From Me To You'hun" ja muualle.
Fanit ostivat puolet levyistä postimyynnistä, ja 5 000 ihmistä jonotti.
Osa heistä jonotti kaksi yötä.
Manageri varmistaa, että henkilökunta on valmis -
vuoden suurimpaan iltaan.
Ja että he kykenevät hoitamaan reaktion
The Beatlesin "Here, There, and Everywhere".
Pojat näyttävät lehdistölle uusimman lahjansa.
He ovat luonnollisia ja hulvattoman hauskoja.
He saavat yhtä paljon iloa viihteestä kuin fanit saavat heistä.
Kun he saapuvat kaupunkiinne, menkää paikalle.
Millainen alku oli?
Käytit parhaista hetkistä sanaa "ilo".
Ilo on vahva sana. Oliko se niin hauskaa?
Oli se. Hän sanoi, että kun mietitään alkuaikoja,
kokemus oli niin mahtava. Se oli täynnä iloa.
Hyvin harva ihminen on kokenut sellaista.
Arvostin sitä. Sen kaiken keskellä oli pelottavaa.
Se tuntui ylivoimaiselta.
Emme ehtineet miettiä, jatkuuko vai loppuuko se.
Se vain jatkui.
Ja muuttui paremmaksi ja suuremmaksi.
Tempauduimme sen mukaan.
Millaisia he olivat? Olivatko he kurinalaisia studiossa?
En tiedä.
Heidän täytyi totella.
Ei. Eivät he sekoilleet. He olivat omistautuneita asialleen.
Totta kai he pitivät hauskaa. Otimme tietysti rennosti.
Flange oli yksi hassuista sanoista, joita minulla oli tapana käyttää.
Kun John Lennon kuuli tuplauksen,
jonka olimme tehneet eli automaattisen tuplauksen,
jonka onnistuimme kehittelemään Abbey Roadin studiolla,
hän kysyi minulta, mitä se oli.
Sanoin, että se on monimutkainen juttu.
Mutta se tehdään kaksihaaraisen flangen avulla.
Se oli siansaksaa, joten hän katsoi minua -
ja nauroi.
Sen jälkeen hän kutsui sitä flangeroinniksi.
Sitä termiä käytetään edelleen nauhoituksissa.
Kaikki tietävät, mitä flangerointi tarkoittaa.
Se oli yksi sanoista.
Kuka on johtaja?
Kuka määrää studiossa, kun bändi on niin iso kuin The Beatles?
Sinä vai The Beatles?
Ei. Siinä kävi niin, että…
Se muuttui. Aluksi minä sanoin, mitä tehdään.
Teemme niin ja näin.
Ensimmäisen vuoden aikana tilanne muuttui, kun he menestyivät.
He oppivat todella nopeasti.
He oppivat kaiken studioista ja levynteosta.
He kiersivät ympäri maailmaa.
Sen jälkeen johtaja oli henkilö, joka oli kirjoittanut kappaleen.
He olivat tehneet vain muutamia kappaleita yhdessä.
Ja vain alkuaikoina.
Heidän välillään on aina kilpailua. Se on ystävällistä kilpailua.
He yrittivät aina päihittää toisensa.
Beatlemanian aika oli mahtavaa.
Mikä siinä oli parasta?
Ensimmäinen Amerikan-matka,
jolle sain lähteä heidän mukaansa.
Olin aina taustalla ja suojassa.
Mutta se ääni, kun saavuimme Yhdysvaltoihin…
Luulimme, että lentokoneet pauhasivat.
Melu, kun tulimme ulos koneesta.
Huuto oli suunnatonta.
Luulimme, että vieressä oli toinen lentokone.
Uskomaton ääni, joka lähti tuhansista faneista.
Sitä on vaikea kuvailla.
The Beatles on paras!
Miten pääsemme sisään?
Hei kaikille.
Haluaisin mennä.
Hei, tytöt.
Mikä oli pahinta Beatles-elämässä tuolloin?
Tilan puute. Tunne vankeudesta.
Se, ettemme voineet käydä yksin ulkona.
Emme voineet kävellä käsikkäin jokirannassa -
ilman, että fanit piirittivät meitä jatkuvasti.
Tai lehdistö.
Päivää. Mitä haluatte? Kertokaa nopeasti.
Hyviä uutisiako?
Aivan koko ajan.
Tuohon aikaan poptähden,
kuten John Lennonin ei olisi pitänyt olla naimisissa.
Ei. Se oli katastrofaalista.
Fanien mielestä hänen ei olisi pitänyt olla naimisissa.
Nauttiko vaimosi näkymistä?
Kyllä. Kuka?
Älkää kertoko, että hän on naimisissa.
Anteeksi.
Kauanko se pysyi salassa?
Noin 12 kuukautta. Ehkä 18 kuukautta.
Sen ajan, kun olin raskaana.
Kannatko kaunaa siitä?
Enpä oikeastaan.
Ehkä minun pitäisi. Jälkikäteen ajateltuna minun pitäisi.
Minun olisi pitänyt olla erilainen hahmo, mutta ei.
Tuolloin olin huolissani vauvasta. Olin onnellinen, että olimme naimisissa.
Pidin mielelläni matalaa profiilia poikien takia.
Brianin mielestä se oli parasta.
Olin tyytyväinen tilanteeseen.
Tuntuiko sinusta, että olit Brianin kilpailija?
Tai että Brian oli kilpailijasi.
En kokenut olevani Brianin kilpailija. Ehkä Brian -
koki minut kilpailijakseen, koska hän rakasti Johnia.
John ja minä olimme erittäin läheisiä.
Olimme seurustelleet kolme vuotta ennen avioliittoamme.
Ymmärsimme toisiamme hyvin.
Sitä osaa odottaa, että paikalla on faneja.
Mutta ei ehkä 7 000 fania.
Oliko paikalla 7 000 fania?
Noin 7 000. En tiedä tarkalleen.
Haluamme The Beatlesin!
Fanit olivat hotellin ulkopuolella, ja moni heistä pääsi sisään.
Löysimme heitä kylpyhuoneesta, ja tilanne kuumeni.
The New York Hotel oli korkeampi. Se oli iso pilvenpiirtäjä.
Haluamme The Beatlesin!
Koulu oli päättynyt Penn Stationilla.
15 000 kiljuvaa nuorta odotti The Beatlesia.
Veteraanipoliisi kutsui väkijoukkoa riemukkaaksi,
mutta mahdollisesti vaaralliseksi. Mutta se ei karkottanut faneja -
eikä The Beatlesille osoitettua huomiota.
Yhtye järjesti faneille bussikuljetuksia Plazalle.
Lähes hysteeriset teinit hajottivat poliisien vartioketjun.
Yksi tyttö joutui ihmisten tallomaksi ja vietiin Roosevelt Hospitaliin,
josta kerrottiin, etteivät tytön vammat olleet vakavat.
Eräs toinen tyttö pyörtyi väkijoukkoon. Hänen ystävänsä auttoi häntä virkoamaan.
Hän kieltäytyi hoidosta ja palasi tohinan keskelle.
Lopulta poliisi kuulutti teineille,
että The Beatles menee suoraan Carnegie Halliin.
Kun olemme saaneet heidät ulos.
Haluamme päästä kadulle.
Varoittakaa heitä. -Selvä.
Odottakaa hetki.
Okei.
Ei niin ylellinen kuin Plazan hissit.
Hei, katsokaapa tuonne.
Luulen, että puolet yleisöstä kuulee, mitä soitamme.
Minä en kuule, mitä pojat soittavat, mutta tiedän, mitä soitan.
Olisimme mennyttä, jos he pysähtyisivät kuuntelemaan meitä.
Se oli vitsi.
John Lennon antoi aivan tavallisen haastattelun,
Evening Standardille. Hän sanoi toimittaja Maureen Cleavelle,
että Yhdysvaltain The Beatles -ilmiö -
oli kasvanut niin isoksi, että bändi oli suositumpi kuin Jeesus.
Kommentin ei pitänyt kritisoida uskontoa tai Jeesusta.
Se oli kommentti sosiaalisesta ilmiöstä, joka tunnettiin nimellä Beatlemania.
Erityisesti yhdysvaltalaisnuorison keskuudessa.
Hänen tarkoituksenaan oli sanoa, että nuoret viettivät enemmän aikaa -
kuunnellen ja miettien The Beatlesia kuin Jeesusta.
Mistä voimakas reaktio John Lennonin sanoihin johtui?
En sanoisi, että reaktioni oli voimakas.
Mutta…
The Beatles on kyennyt jo pitkään -
valtavan maailmansuosionsa myötä -
erityisesti nuorten keskuudessa sanomaan -
mitä ikinä he haluavat ajattelematta sanomistensa seurauksia, kypsyyttä -
tai viisautta.
Kukaan ei ole haastanut heitä ainakaan kovin voimakkaasti.
Niin, että he tuntisivat sen.
Eikö tällainen haaste ollut olemassa?
Artikkelissa kysyttiin Lennonin mielipidettä.
Hänhän oli vain rehellinen.
Hänestä ei voi koskaan tietää.
Hänen vastauksensa ovat nenäkkäitä. Asenne on erikoinen.
Hänestä ei voi tietää, onko hän rehellinen vai ei.
Rehellisyys riippuu tilanteen vakavuudesta -
tai henkilön mielentilasta.
Se olisi sama, jos minä tai jokin yhdysvaltalainen ryhmä -
elämöisimme kuningattarelle.
Sanoisimme, että kuka häntä kaipaa.
Kuninkaan ja kuningattaren järjestelmä -
on naurettava. Se katoaa pois.
Birminghamin asukkaat tukivat Tommy Charlesin kieltoa -
Beatlesin levyille, ja noin 40 radiokanavaa seurasi häntä.
Charles pelkäsi, että äärioikeistolaiset puuttuisivat asiaan,
joten hän peruutti suunnitelmat Beatle-kokosta.
Monet teinit lähettivät levynsä ja matkamuistonsa Waky Radioon.
He sanoivat, kieltäkää The Beatles. Polttakaa levyt.
Tehkää niille jotain, ja me toimimme.
Mutta ihmiset tukivat meitä.
Erityisesti alueen nuoriso.
Soitatteko enää The Beatlesin levyjä?
Brian Epstein halusi tietää, milloin kielto päättyy.
Vaikutti siltä, että kaikki odottivat,
että teemme jotain. He halusivat tietää, mitä se vaatii.
Sille ei ollut hintaa.
En odottanut The Beatlesin tekevän mitään.
Halusin heidän muuttavan käsitykseni heistä.
Haluan nähdä… Haluan nähdä heidän aikuistuvan.
Jos hän on aidosti poissa tolaltaan,
niin olen pahoillani. Sanoin sen viestin takia.
En tarkoittanut, että se olisi -
uskonnon vastaista tai jotain.
En osaa sanoa muuta. Muuta sanottavaa ei ole.
Ei enää sanoja.
Pyörität levykauppaa, Linda.
Montako Beatlesin levyä myit ennen riitaa?
Aika monta.
Entä sen jälkeen?
Myynti on laskenut huomattavasti.
Niitä menee ehkä yksi päivässä tai yksi viikossa.
Onko liike aikonut kieltää Beatlesin levyt?
Ei tietenkään. Myymme kaikkea.
The Beatles on lahjakas ryhmä.
Mutta heidän täytyy miettiä sanojaan.
He ovat sellaisessa asemassa, että teinit katsovat heitä ylöspäin.
Kun he sanovat jotain tuollaista, osa teineistä uskoo heitä.
Poltitko Beatles-levysi? -Poltin.
Poltitko ne kaikki itse? -Kyllä.
Miten teit sen?
MYF:in pyhäkoulussa on ohjelma -
The Beatlesista. Syömme päivällistä MYF:ssä,
ja olimme takapihallamme.
Kun nakkisämpylät olivat valmiit, heitin levyt palamaan.
John Lennonin sanat eivät vaikuttaneet minuun,
koska mietin omilla aivoillani.
Jeesusta ja John Lennonia ei voi vertailla.
Jeesus ei ollut kuuluisa.
Hän oli itse asiassa yksi epäsuosituimmista henkilöistä koskaan.
Suurin osa ihmisistä on kristittyjä, jotka uskovat Jumalaan.
En vain ole tottunut tällaiseen.
Oliko se sinusta järkyttävää? -Oli.
Eivät he verranneet itseään Jeesukseen. He surkuttelivat tilannetta, että nuoret -
tykkäävät enemmän rokista kuin kristinuskosta.
Tommy Charles, joka aloitti riidan,
sanoi, ettei hän soita levyjänne ennen kuin kasvatte aikuisiksi.
Mitä mieltä olet siitä?
Ei se haittaa, vaikka hän ei soittaisi niitä enää ikinä.
Kun ihmiset kuulevat jotain tällaista, he ajattelevat,
että me olemme lapsellisia. Ei niin voi sanoa,
ellei henkilö ole pikkulapsi.
Jos hän olisi aikuinen, hän ei olisi tehnyt mitään.
Hän teki sen, jotta he lopettaisivat.
Ovatko yhdysvaltalaiset perässänne? Onko tämä kehittymässä noitavainoksi?
Ei se haittaa, jos ihmiset eivät tykkää levystämme tai tyylistämme.
Heillä on oikeus siihen.
Meilläkin on oikeus olla olematta tekemisissä heidän kanssaan.
Tai olla välittämättä heistä. Meillä kaikilla on oikeutemme.
Coliseumin kahteen konserttiin -
The Beatles toivoi 26 000-päistä yleisöä.
Fanien saapuessa kävi selväksi, ettei konsertti ole loppuunmyyty.
Vain päiviä ennen kaupungin uskonnolliset ryhmät -
päättivät järjestää herätystilaisuuden samana päivänä -
osoittaakseen, että täällä kristinusko ei ole voimaton.
MENKÄÄ KOTIIN, BEATLET
Coliseumin ulkopuolella tämä mielenosoittajien pieni joukko -
oli protestin ainoa näkyvä merkki.
The Beatlesin lehdistötilaisuus oli ystävällismielinen.
Nuoret olivat faniklubin johtajia -
ja koulun lehtien toimittajia.
Uskonto-ongelman esiin nostanut mies huudettiin hiljaiseksi.
The Beatles oli kuitenkin ollut huolissaan Memphisin konsertistaan.
Täällä, jos jossain ryhmä tarvitsee turvaa kiihkouskovaisilta.
Luojan kiitos, Jeesus on suosittu. Hän pelasti minut 31 vuotta sitten.
Olimme nuorille tärkeämpi kuin Jeesus.
En halveksinut uskontoa. Sanoin vain, miten asia on.
Emme ole parempia tai suurempia Emme vertaa itseämme -
Jeesukseen tai Jumalaan.
Sanoin, mitä sanoin, ja se oli väärin. Tai se ymmärrettiin väärin.
John on huolissaan ja katuu, että jotkut uskovaiset ihmiset -
ovat loukkaantuneet hänen sanomisistaan.
Brian Epstein halusi The Beatlesin vetoavan mahdollisimman moneen ihmiseen.
Heidän täytyi olla yleisesti hyväksyttyjä.
He eivät jakaisi yleisöään ottamalla kantaa jokaiseen ongelmaan -
räjähdysherkällä vuosikymmenellä.
Yksi teistä, uskoakseni George, sanoi,
ettei täällä saa kommentoida Vietnamin sotaa, mutta Englannissa saa.
Voisitko tarkentaa hieman? -En sanonut niin.
Ehkä joku meistä sanoi niin. -Se olin minä.
Tiedätte sen kyllä.
Voimme puhua asioista Englannissa,
eikä sitä tulkittaisi niin vahvasti väärin -
kuin täällä. Tiedät, että niin tehdään.
Niin tehtiin. -Sen voi sanoa yhä uudelleen.
Juttu on niin,
että Englannissa voi puhua sellaisista asioista,
ja ihmiset kuuntelevat enemmän kuin Yhdysvalloissa.
Koska Yhdysvalloissa joku tarttuu asiaan ja käyttää sitä sanojaa vastaan.
Eikä niin epäillä tehdä.
Loukkaan varmaankin jotakuta, kun sanon noin.
Sinä selität seuraavana. -Niinpä.
No. Täällä on ihanaa.
Paul mainitsi, että heille kerrottiin,
ettei Vietnamin sodasta pidä puhua.
Se aiheutti paljon erimielisyyttä Yhdysvalloissa.
Siitäkin huolimatta pienet viestit -
päätyivät Johnin kappaleeseen "Revolution".
Mutta yleisesti ottaen Brian onnistui.
Voidaan sanoa, että "Revolution" oli merkki siitä, että Brian on kuollut.
Se ilmestyi vuosi Brianin kuoleman jälkeen.
BEATLENIKKARI JA POPIN PRINSSI ON KUOLLUT 32-VUOTIAANA
Brianin menetys oli kriittistä aikaa.
Kaikki olivat surullisia -
ja kaikki lähtivät eri suuntiin.
Kun Yoko ilmestyi kuvioihin,
se oli jälleen yksi ratkaiseva hetki.
En voinut muuttaa kohtalon suuntaa.
En olisi voinut muuttaa Johnin kohtalon suuntaa.
Taistelu oli raskasta,
koska John käytti paljon huumeita, joten en puhunut rationaalisen ihmisen kanssa -
tuohon aikaan.
Sitten saapui Yoko.
Hän tarjosi Johnille täysin uuden aihealueen.
Yokon aihealue ei ollut populaarimusiikki.
Johnia kiehtoi ajatus performanssi- ja käsitetaiteesta.
Yoko vei häntä paikkoihin,
joissa hän ei olisi muuten käynyt.
Taiteessa artisti yleensä antaa jonkin objektin ja sanoo -
sen olevan taidetta.
Sen sijaan taide on olemassa ihmisten ajatuksissa.
Emme usko vain siihen, että jokin tehdään valmiiksi -
ja annetaan ihmisille, vaan haluamme ihmisten osallistuvan.
Kaikki teokset ovat keskeneräisiä.
Ihmiset viimeistelevät ne. -Mitä meillä on täällä…
Selitit siis tätä, Yoko.
Kyllä.
Kerro meille rikkinäisestä kupista. -Se on vain esimerkki.
Se on veistos. Se on rikkinäinen kuppi.
Se on keskeneräinen veistos, jonka ihmiset tekevät loppuun.
He rakentavat kupin uudelleen asteittain.
Onko veistos rikkinäinen kuppi -
vai ihmisten tekemä lopputuotos?
Veistosta tai taidetta ei ole olemassakaan. Ne ovat vain sanoja.
Taidetta on kaikkialla.
Olemme kaikki taidetta. Taide on kuin journalistin merkki.
Taiteilijat uskovat siihen. Veistos on kaikkea, miksi sen nimeää.
Olemmeko me veistos? -Tämä on tapahtuma. Olemme täällä.
Minusta tämä ei ole taidetta. -Tämä on taidetta.
Lapsella ei ole ennakkokäsityksiä.
Hänelle ei tarvitse sanoa, että tässä on veistos ja rikkinäinen kuppi.
Hän sanoisi, että liimaa osat yhteen.
Minusta voidaan sanoa, että tämä on vain taiteen prosessi.
Kaikki on vain prosessia.
Unelmoin aina tapaavani naistaiteilijan.
Sitten rakastuisin ja niin edespäin.
Sitten me tapasimme ja juttelimme.
Huomasin, että hän tiesi kaiken, minkä minäkin. Ehkä enemmänkin.
Se kaikki oli peräisin naisen päästä.
Se vei minulta jalat alta.
Viihdyin hyvin Lontoossa, kun tein töitäni.
Olin yllättynyt,
että Englannissa oli mielettömät, poeettiset piirit.
Vaikutuin siitä ja tunsin kuuluvani piireihin.
Tunsin empatiaa, mutta…
John oli ensimmäinen tapaamani mies, joka oli aika seksikäs.
Hän oli todella seksikäs.
Hän tuli treffeille.
Minulla oli pieni studio,
jossa oli vain ääninauhuri.
Teimme kaksi versiota. Näytin hänelle kaikki nauhoitukseni.
Minusta se oli mahtavaa. Minä lauloin kasetille, ja hän teki näin.
Nauhoitimme kasettia koko yön, ja aamulla -
rakastelimme auringonnousussa.
Johnilla oli ajattelevan Beatlesin jäsenen maine.
Ei siis ollut yllätys, että hän meni taidegalleriaan -
ja katsoi kattoon kirjoitettua sanaa. Siellä luki "kyllä".
Hänellä oli näyttely galleriassa.
Tunsin gallerian omistajan. Beatlesin jäsenenä minua nolotti -
käydä kaupassa tai taidegalleriassa.
Sitä saattoi ostaa kaikenlaista.
Minulla oli taidekrapula, koska olin opiskellut taidetta.
Olin kyllästynyt niin sanottujen taiteilijoiden asenteeseen.
Pääsin lopulta näyttelyyn.
Siellä oli kaikenlaista. Vasaroita ja nauloja.
Siellä oli kello ja stetoskooppi. Kaikenlaista.
Ensin reagoin kuin hölmö.
Kuten he, jotka eivät saa tunnustusta.
Ajattelin, että minuahan tämä roska ei huijaa.
Siellä oli tikkaat ja jokin juttu katossa. Kiipesin tikkaita ylös.
Ja katossa luki "kyllä".
Ajattelin siis…
Olin samaa mieltä.
Se oli kuin sellainen vitsi, jossa joku katsoo ylös,
ja kuola valuu samalla housuille.
Kaikki on yhteydessä toisiinsa. Ideat alkavat lentää -
vessassa, mutta jos sen panee huoneeseen,
se harmittaa, koska ihmisillä on ennakkokäsityksiä siitä,
missä viestien pitäisi olla.
Siinä luki "kyllä".
Jos siinä olisi lukenut "ei", omat ennakkokäsitykseni -
taiteesta ja taiteilijoista olisivat vahvistuneet.
Mutta se riitti, että siellä luki "kyllä".
Hän ei tiennyt, kuka olen.
Hän kysyi, haluanko vasaroida naulan siihen.
Sanoin, että…
Minulla ei ollut rahaa.
Joten sanoin, että vasaroin leikisti.
Annan viisi leikkishillinkiä, ja hän suostui.
Hän hyväksyi sen samalta pohjalta kuin me hyväksymme hänen työnsä.
Hyväksyn hänen työnsä, ja niin me tapasimme.
Minusta hänen taiteensa ei ollut sinällään kiehtovaa.
Ihastuin ensimmäisenä hänen ulkonäköönsä.
Hän oli todella puoleensavetävä.
Tämä on hänen elokuvansa. Selitän, mitä mieltä olen siitä.
Kyseessä on henkilökuva.
Jos Renoir olisi tehnyt henkilökuvan -
jonkun liikkumattomista kasvoista seinällä, se hyväksyttäisiin.
Ihmiset ovat tottuneet siihen. Mutta tämä on filmattu henkilökuva.
Anna minä kerron, kulta.
Elokuvaa kuvattiin kolme minuuttia.
Mutta se on hidastettu tunnin pituiseksi.
Tunnissa tai kolmessa minuutissa ihmisen kasvoilla tapahtuu paljon.
Kasvoilla tapahtuu mielettömiä juttuja. Liikettä, jota ei edes huomaa.
Tässä on kolme minuuttia aikaa tutkia jonkun kasvoja. Omiasi.
Ei kukaan jaksa katsoa omia kasvojaan tuntia.
Tapahtuu mielettömiä asioita. Pää muuttaa muotoaan.
Nenä liikkuu. Jokainen kohta liikkuu koko ajan.
Ihmiset tietävät sen kyllä, mutta siitä ei olla tietoisia arjessa.
Hänen elokuvassaan sen voi nähdä.
Hänen tyttärensä sanoi: "Katsokaa, hänen nenänsä liikkuu."
Johnilla on hassu nenä, ja se liikkuu.
Tunnin elokuva kasvoistako? Aivan.
Olen ollut 30 vuotta vihainen Yoko Onolle.
Olen yrittänyt päästä siitä yli.
Luulin, että Johnin murha auttaisi, mutta ei.
Minulla on paljon kaunaa Yoko Onoa kohtaan.
Ensinnäkin hän vei John Lennonilta -
hänen brittiläisen huumorintajunsa, surrealistisen tavan kirjoittaa -
ja keppostelun,
joka tuli Lewis Carrollilta Oscar Wilden kautta.
Yokon mielestä se oli hölmöä. Hän ei ymmärtänyt sitä.
Hän tuputti Johnille moralismia ja poliittista korrektiutta,
joka mielestäni tappoi hänen omaperäisyytensä.
Ajan myötä hän olisi ehkä ollut onnellisempi ihminen Yokon kanssa,
mutta hän oli huonompi artisti.
En tiedä, veikö Yoko hauskuuden työstä, koska en ollut paikalla.
Se, mitä Johnin ja Yokon välillä tapahtui, tapahtui vain heidän välillään.
Huomasin, että John osasi yhä kertoa vitsejä.
Hän oli yleensä vakava, mutta hän osasi yhä vitsailla.
Hän vasaroi sitä nyt. Kolmas isku.
Kaunis isku. Miltä sinusta tuntuu?
Tiedän, että tämä on kamala tuomio.
Mutta minusta tuntui kuin miehestä, joka vasaroi naulaa.
Voittaja!
Olen vasaroinut livenä televisiossa.
Hyvin ajateltu. -Niin.
Panen hatun tuohon kolehtia varten.
Köyhä taiteilija.
Minulla on vero-ongelmia.
Hän oli valmis johonkin uuteen.
Hän halusi löytää mahdollisuuden -
hypätä pois piireistä, joissa hän jumitti.
Hän halusi vain tehdä jotain.
Hän odotti, että joku tulee ja pelastaa hänet.
Hän sanoikin niin.
Kun minä tulin mukaan kuvioihin,
se ei ollut mitään hölynpölyä.
Olisin voinut taistella ennen kuin erosin Johnista.
Mutta tiesin, ettei siitä olisi hyötyä.
Ihmisillä on oma elämänsä ja oma kohtalonsa.
Olen fatalisti. Johnilla oli oma elämänsä elettävänään,
ja minulla oli omani.
Kohtasimme hetken. Kymmenen vuotta.
Ne kymmenen vuotta olivat ihanat.
Jos olisin yrittänyt, olisin ollut aggressiivinen.
Se ei olisi muuttanut mitään, vaan aiheuttanut vain pahaa mieltä.
Ja olen aika onnellinen nyt. En todellakaan kadu mitään.
Sinulla on sadan tuhannen avioero-ositus.
Suurin osa ihmisistä sanoo, ettei se ole paljon.
Minun piti ostaa sillä talokin.
Se ei tunnu paljolta. Tuntuiko se paljolta silloin?
Kyllä. Kuvittelin mielessäni jalkapallostadionin,
jossa on sata tuhatta ihmistä. Jokaisella oli punnan seteli kädessään.
Se on hemmetin paljon rahaa.
Koska en ollut tietoinen rahoista, jotka olivat…
Sata tuhatta puntaa oli paljon rahaa.
Tavallaan Johnin kommentti siitä,
millaista on voittaa tulosvedossa, oli aikalailla totta.
Sillä vasta muutama vuosi sitten, ehkä noin viisi tai kuusi vuotta sitten -
tulosvedossa voi voittaa 75 000 puntaa.
Moni ihminen eläisi sillä loppuelämänsä.
Mutta niissä olosuhteissa se oli aika rankkaa.
On selvää, mitä mieltä olit Yokosta silloin.
Saanko kysyä, mitä mieltä olet Yoko Onosta nyt?
Jälleen kerran kovin vaikea kysymys.
Hän ei ole minun tyyppiäni ihmisenä. Voin vain sanoa sen.
Jätän asian siihen.
En halua puhua syvällisiä Yokosta.
Oletteko tavanneet?
Tapasimme vuosia sitten.
Mutta en ole nähnyt Yokoa sen jälkeen, kun he muuttivat Yhdysvaltoihin.
Sanotaan, että ero, joka oli sinulle vaikea,
oli myös kamalan vaikea Julianille.
Hän oli huomion keskipisteessä -
7-vuotiaaksi asti, ja sitten avioero vaikutti myös häneen.
Muutos oli traumaattinen Julianille.
Minulla oli ongelmia Julianin kanssa seuraavat kolme vuotta.
Avioeron jälkeen.
Hänellä oli valtavan vaikeita emotionaalisia ongelmia.
Mitä mieltä olet niistä ajoista nyt, kun katsot vanhoja kuvia?
En tiedä. En muista siitä juurikaan mitään.
Muistan sen pyörätuolityyppisen jutun.
Rullasin sillä mäkiä alas -
kuin mikroautolla. Ja siinäpä se.
Mitä mieltä olit isästäsi tuolloin?
Hän oli isäni.
Ja äiti oli siinä. -Kasvoit.
Ja sinullakin oli vaikeaa.
Hän oli ensin isä ja sitten Beatle.
Sitten hän oli taas isä. Tilanne oli outo.
Rolls. Se oli hieno.
Se oli John Lennonin Rollsin rengas.
Se on säpäkkä. Jos olet yli 80, se tarkoittaa nopeaa.
Kuuden tuhannen punnan arvosta vuoden 1965 Phantomia. Upea sisältä ja ulkoa.
Tai ei ehkä ihan.
Superauto on laitettu nätiksi,
eikä edes Beatle voi toivoa enempää.
Se on koristeltu kauniisti edestä taakse -
romanitaiteen tyyliin.
Koristelu maksoi 1 000 puntaa. Tämä on John Lennonin auto.
Kukaan ei osaa edes kuvitella, mikä sen arvo on tulevaisuudessa.
Se oli mielenkiintoista. -Tuolloin.
Sinä lähdit Skotlantiin.
Se oli mielenkiintoinen…
Lähdin viikonlopuksi Ascotiin.
Isä ei kertonut, että menemme Skotlantiin.
Ajoimme siellä kolarin.
Muistan, että kerroit onnettomuudesta jotain todella outoa.
Minä olin ainoa, joka ei loukkaantunut.
Kaikki muut saivat arpia kasvoihinsa. Isällä on yksi arpi kasvojen alaosassa.
Yokolla oli haava täällä. Kyokolla oli syvä haava tässä.
Minussa ei ollut naarmuakaan.
Muut olivat tajuttomia. Mitä minä sanoin sinulle?
Muistan sen selvästi. Sanoit,
ettei sinulla käynyt mitään, koska isoisä nosti minut takapenkiltä -
juuri ennen kuin ajoimme kolarin. Etkä ollut tavannut isoisääsi.
Se oli aika…
Kun lähdit Yhdysvaltoihin…
Miten suhde isääsi kehittyi?
En tiedä.
Se tavallaan vahvistui.
Hän oli minulle pikemminkin kuin viisas setä.
Niin se alkoi.
Kuuntelin häntä sanomatta sanaakaan.
Sitten aloimme jutella isän ja pojan välisiä asioita.
Mitä mieltä olet Yokosta?
Kunnioitan häntä,
koska hän on ollut isän kanssa niin kauan.
Hän on ihan okei, kun tapaamme.
Meillä on hyviä keskusteluja.
Siinäpä se sitten onkin.
Se, mitä John löysi hänestä,
riisui kaiken ylimääräisen pois.
Ensimmäisellä albumilla, jonka hän teki,
hän riisui musiikista kaiken.
On vain hän, piano ja pieni kaiku.
Laulut olivat julistuksia.
"Ei ole muuta kuin Yoko ja minä. Se on todellisuutta."
Se on upea taideteos.
Kaikkien suurten artistien täytyisi läpikäydä kausia,
jossa he riisuvat kaiken turhan ja palaavat olennaisen pariin.
Totta kai Yoko vaikutti Johniin. Se kuuluu levyillä.
Hän teki laulun Yokosta ollessaan The Beatlesissa.
"The Ballad of John and Yoko".
Hän teki levyjä Yokon kanssa The Beatlesin aikana.
Hän teki kaksi levyä Yokon kanssa The Beatlesin jälkeen.
Some Time in New York City ja Double Fantasy.
Hän teki kappaleita Yokosta, kuten Imagine- levyn "Oh, Yoko".
Ja Double Fantasyn "Woman".
Yoko on epäilemättä osa häntä.
Yoko oli Johnille tärkeämpi kuin The Beatles.
Yritämme selittää, mitä teemme. Minä teen sen musiikin kautta.
Hän tekee sen taiteensa kautta. Sitä on vaikea sanoittaa.
Teimme sellaista. Yritämme kommunikoida.
Kommunikaatio on taidetta, ja taide on kommunikaatiota.
Kuvasimme kannen itse ja julkaisimme siitä kaksi versiota.
Se oli tavallaan eräänlainen ilmaus ja herätys.
Olen tässä alasti rakastamani naisen kanssa.
HIUSRAUHA SÄNKYRAUHA
SÄNGYSSÄ
KASVATA HIUKSET!
Olemme sängyssä seitsemän päivää.
Yksityisen kuherruskuukauden sijaan meillä on yksityinen protesti.
Maailmassa riehuvaa väkivaltaa vastaan.
Sotimisen sijaan makaammekin sängyssä seitsemän päivää putkeen.
Ja kasvatamme hiuksia, kunnes rauha on koittanut.
Vastustatte väkivaltaa, kuten kappaleessasi.
Vastustan väkivaltaa.
Se siitä. Väkivalta synnyttää väkivaltaa.
Yhdysvaltain tapahtumat -
ja Grosvenor Squaren protestit Lontoossa todistavat sen.
Sen ainoa tulos olivat murskatut päät ja etusivun otsikot väkivallasta.
Se ei ollut lehdistön tai poliisien vika.
Tai vasemmisto-opiskelijoiden vika.
Se johtuu siitä, ettei heidän muodostelmansa vain toimi.
Se ei toimi.
Niin käy, kun tekee sellaista.
Tämä on toinen tapa tehdä se.
Kun järjestätte lehdistötilaisuuksia sängyssä,
nauratteko meille? -Emme tietenkään.
Emme yhtään enempää kuin te meille.
Nauramme kyllä, koska meistä on hauskaa,
että etusivun uutinen on se,
että kaksi ihmistä meni häämatkalla sänkyyn.
Näemme sen hauskuuden.
Wienissä, joka on aika vanhanaikainen,
on paljon kauniita kuvia -
mikrofoneista, joita pidetään hänen laukkuaan vasten.
Ne odottavat laukun puhuvan. -Se on aika kiva.
Olemme tosissamme rauhasta.
Kuten sanoimme Amsterdamissakin,
meille riittää, että saamme ihmiset nauramaan.
Voitko tulla ulos? -En.
Miksi et?
Koska tämä on laukkutapahtuma.
Eikö tuo ole jo pois muodista?
Onko nyt muodissa olla laukussa?
Mitä se on? -Totaalista kommunikaatiota.
The Beatlesin hajoamisen alku -
oli John Lennonin asenteen muutos -
kohti hänen omaa elämäänsä.
Hän oli omistanut -
kaiken intellektuaalisen huomionsa The Beatlesiin,
ja nyt hän ottaisi osan siitä energiasta takaisin -
ja levittäisi sitä ensin kirjojen kirjoittamiseen -
ja sitten Miten voitin sodan- elokuvan tekoon Dick Lesterin kanssa.
Ja -
tämä tapahtui jo ennen Yokon vaikutusta.
John oli taiteilijasielu, joka halusi kokeilla asioita.
En tiedä, mitä teen ajatuksille. Mutta ne päätyvät -
elokuviin, paperille tai kasetille.
Jos kasettini kirjoitettaisiin paperille, niistä tulisi kirja.
Mutta haluanko tehdä kaseteista kirjan?
Vai teenkö niistä levyn?
Tuntuuko kappaleen tekeminen ja paperille kirjoittaminen samalta?
Nyt se tuntuu.
Ennen ajattelin, että biisin kirjoittaminen on tätä:
Rakastan sinua, ja sinä rakastat minua. Kirjoittaminen oli erilaista.
Vaikken ajatellut sitä niin.
Olen tajunnut Dylanin eli Bob Dylanin kautta,
että se on sama asia. En ymmärtänyt sitä ennen, koska olin naiivi.
Emme vain kirjoita popkappaleita.
Sitten teemme niin ja näin.
Teemme samaa, joten teemme kaiken samalla tavalla.
John oli The Beatlesin omaperäisin jäsen.
Hän oli erikoinen persoona.
Mutta hän ei ollut johtaja.
Hän oli liian omaleimainen johtajaksi.
Hän oli vahvin ja dominantein jäsen,
koska hän oli kuvia kumartamaton ja röyhkeä.
Hän oli kova ja kyyninen.
"Tomorrow Never Knows",
kuten niin moni The Beatlesin musiikillinen ihme -
käsitteli tulevaisuuden odotusta.
On vaikea uskoa, että se oli Revolverin ensimmäinen nauhoitettu kappale.
Se kuulostaa viimeiseltä ja onkin viimeinen.
Meillä on siis upea musiikillinen ohjelma,
joka päättyy ensi vuoden traileriin.
Ihan kuin he olisivat sanoneet vuoden 1966 lopussa,
että seuraavana vuonna luvassa on psykedeliaa.
"Tomorrow Never Knows" on kaikkien aikojen hämyin kappale.
Viesti on helppo ymmärtää. Kuusi sanaa.
Pane päälle. Kuuntele tarkkaan. Päästä irti.
Näille nuorille amerikkalaisille nämä kuusi sanaa ovat lyhenne -
kokemuksesta, jonka suurin osa heistä tietää.
Kokemuksesta, jota kutsutaan tripiksi.
Trippi on huumausaineen aiheuttama mentaalinen räjähdys,
joka on muuttanut heidän maailmankatsomustaan,
mutta monelle muulle yhdysvaltalaiselle, kuusi sanaa tarkoittaa jotain muuta.
Kiistanalaisuutta, rikosta ja kauhua.
Käynnistyminen, säätäminen ja irtautuminen tapahtuvat,
kun ihminen ottaa annoksen uutta LSD-huumetta.
Olimme käyttäneet tarpeeksi happoa. Se oli antanut meille kaikkensa.
Emme olisi päässeet enää pidemmälle.
Mitä se tekee? -No, se teki…
Se tekee pääasiassa sen, että saamme tutustua itseemme -
ja egoomme. Kokemus on psykologinen.
Se tuntuu siltä, että… -Niin se onkin lopussa.
Kun ihminen ottaa happoa, siinä on kyse hänestä itsestään.
Olenko minä mitä? Sitä se on.
Tämä on vain vähän hellempää.
John oli käyttänyt LSD:tä ennen "Sergeant Pepperin" nauhoituksia.
Mutta "Lucy in the Sky with Diamondsissa" ei ollut kyse LSD:stä.
Se koski oikeasti Julianin ystävää Lucya.
Ja koulukuvaa, jossa Lucy on taivalla timanttien keskellä.
TERVETULOA
Kaiken tarkoituksen etsintä -
vei heidät Intiaan, jossa he tutustuivat Maharishi Mahesh Yogiin.
Elämäni onnellisin aika -
oli Intiassa jonkinlaisessa montussa.
Minulla oli hieno kokemus siellä.
Meditoin kahdeksan tuntia päivässä.
Siitä tuli vastaavanlainen trippi kuin haposta.
Istuin ja hoin yhtä sanaa huoneessa.
Se aiheutti minulle elämäni suurimman tripin.
Puolitoista miljoonaa yhdysvaltalaista käyttää LSD:tä säännöllisesti.
Monet asiaan perehtymättömät ihailevat sankareita ja puhuvat samaa kieltä.
He käyvät tekotripeillä näytöksissä paikoissa, jotka palvelevat hippiliikettä.
LSD on d-lysergihapon dietyymiamidi.
Kemikaali, jota saadaan rukiissa kasvavasta sienestä.
Se ei aiheuta riippuvuutta, kuten heroiini tai kokaiini.
Mutta sen vaikutus on voimakkaampi.
Se alkaa vaikuttaa noin tunnin sisällä, ja vaikutus voi kestää jopa 24 tuntia.
Tänä aikana käyttäjä leijailee muissa maailmoissa,
jossa tietoisuus on laajentunut tai tuntuu olevan sitä.
Tämä on kuuluisa psykedeelinen kokemus.
Vainoharhaisuus ja väkivaltaisuus eivät kuulu trippiin.
Sitä happolaivoilla tapahtuu.
Siitä ihminen alkaa…
Ihminen aikuistuu tai alkaa ajatella trippiä.
Huumeen ensivaikutukset hälvenevät,
minkä jälkeen on aikaa katsella puita,
ja se muodostaa happoskenaarion eli psykedeelisen osuuden.
Ihmiset svengaavat kukkien keskellä.
Mutta senkin vaikutus loppuu, ja ihminen palaa todellisuuteen.
Eilen John Lennon ja hänen naisystävänsä Yoko Ono pidätettiin,
ja he saivat syytteen kannabiksen käytöstä. Tänään -
heidät haastettiin oikeuteen Lontoossa.
Hänet tunnetaan The Beatlesin kummallisena jäsenenä.
John Lennon etsii autoaan, sillä jos hän ei pääse autoonsa…
John! Hän on kamala. Cynthia on parempi kuin hän.
Viereinen tyttö sanoi, että Cynthia on parempi kuin Yoko.
The Beatles on kokonaisuutensa summa.
He olivat nerokas ryhmä, mutta yksilötasolla -
jokainen toi siihen osansa. Sen John antoi heille.
Hän oli monella tapaa ensimmäinen punkkari.
On outoa ajatella 60-lukua.
Pitkät hiuksetkin olivat kuvottavat ja kamalat.
Häntä on sanottu aggressiiviseksi. Onko se totta?
Sanoisin, että rehellinen.
Aggressiivinen viittaa siihen, että jotakuta pakotetaan tekemään jotain.
Hän oli kamala fanejaan kohtaan. Hän huusi heille.
Hän ei antanut nimikirjoituksia.
Paul oli aina hurmaava PR-kaveri.
Paul pani asiat tapahtumaan.
Lopussa Paul oli ryhmän johtaja.
Hän sai heidät tekemään useita elokuvia. -John oli erittäin kova.
Hän osasi olla lempeä ja mukava.
Mutta hän oli pisteliäskin.
Hän toi The Beatlesiin rosoisuutta.
Välillä John oli aggressiivinen, itsekäs -
ja vähän julma,
mutta et koskaan sanonut hänestä pahaa sanaa.
Puolustit häntä aina. Miksi?
Koska puolustan totuutta.
Tunsin miehen ja totuuden miehestä.
Ja tunsin hänen sydämensä ajaltani hänen kanssaan.
Miksi sanoisin jotain, mihin en usko?
Hän oli ihana minua kohtaan monta vuotta.
Ihmisen on mahdotonta olla koko ajan ihana.
Paul sanoi kerran, että minun täytyy ymmärtää,
että Johnin äiti tapettiin, kun hän oli tulossa tapaamaan Johnia.
Sellaisen kanssa on kamala elää.
Auto osui häneen kuolettavasti.
Miltä meistä tuntuisi, jos tietäisimme äitimme kuolleen matkalla luoksemme?
Joten ymmärrän täysin, miksi John saattoi olla -
vihainen.
Samalla myös uskomattoman mielikuvituksellinen yksilö.
Ymmärtääksemme hänen käytöstään The Beatlesin loppuaikoina -
meidän on nähtävä hänet ihmisenä.
Paul ja John olivat ystäviä.
Minulla ja Johnilla oli hyvä suhde.
Mutta joskus suhteiden täytyy päättyä,
jotta voi syntyä uusia suhteita.
Ja niin kävi silloin.
Se ei ollut välttämättä sattumaa. Niin vain tapahtui.
Brianin kuolema. Applen totaalinen romahdus.
Se oli kaaosta. Paljon siipeilijöitä ja hukkaan heitettyä rahaa.
Todella vaikeaa aikaa. Kaikki olivat omalla tavallaan hukassa.
Elämässä on aina jokin katalyytti.
Uskon, että Yoko oli katalyytti,
joka aiheutti lopulta hajoamisen.
Vuonna 1968 The White Album-
sai kaikki osallistumaan siihen.
Vuonna 1969 John asettuu taka-alalle.
Paul pitää kaiken kasassa Abbey Roadilla ja Let It Be- levyillä.
Mutta kuminauha venyy vain tiettyyn pisteeseen asti.
Se tekee näin.
Ja se oli ohi.
Seis.
Tarkoittaako tämä The Beatlesin eroa bisnesmielessä vai tunnetasolla?
Siinä on vähän molempia. Minusta se on pikemminkin tauko.
Hän ei tiedä, onko se pysyvää vai väliaikaista.
Se on totuus.
Kukaan meistä ei tiedä sitä.
Mutta pysyykö hänen taloudellinen kiinnostuksensa bändissä?
Sopimus velvoittaa siihen. Ja uskon, että he haluavat sitä.
He eivät ole riidelleet rahasta.
Mihin henkilökohtaisiin erimielisyyksiin hän viittaa?
En tiedä. Se liittynee kasvamiseen.
Heitä oli joskus vain neljä.
Nyt he ovat naimisissa. Heillä on lapsia.
Allen Kleinin nimi on mainittu.
Allen Klein on unohdettu Paulin vastauksessa.
Hän ei tykkää Allenista.
Mitä sanot siitä, että Paul pitää itsensä erossa sinusta?
Hän tuntuu vastustavan sinua.
Se ei ole koskaan mukavaa, jos joku ei pidä minusta.
Hänen syynsä ovat…
…surullisia.
Kyse on hänen henkilökohtaista ongelmistaan.
Mutta valitettavasti -
hänellä on velvoite Applea kohtaan.
Milloin sinä päätit,
ettei Klein ehkä olekaan se mies, joka luulit hänen olevan?
Päättelet, että luulin hänen olevan jotain.
Olen aina ollut puun ja kuoren välissä.
Tuohon aikaan tein sen, mikä oli minusta oikein.
Vaikka en ole henkilökohtaisesti ollut kovin tyytyväinen -
tilanteeseen jo hyvin pitkään aikaan,
en halunnut tehdä hätäisiä päätöksiä.
Halusin nähdä, jos jokin voisikin toimia.
Kadutko sopimuksen tekemistä Kleinin kanssa?
Mitä sopimusta tarkoitat?
Yhdysvaltain sopimusta.
Sitä taidan katua kaikkein vähiten.
Tuo on arvoituksellista. Mitä se tarkoittaa?
Kleinin sopimukset ovat mahtavia.
Se on outoa. -Ei. Ne ovat kultaa. Päinvastoin.
En halua puhua sopimuksista, koska…
Antaa juristien hoitaa ne.
Siitä on tulossa Rolling Stonen artikkeli.
Eikä ole, koska emme vastaa.
Ei. En voi puhua sopimuksista.
Yritän olla katumatta mitään. En pelaa mitään peliä.
Se, mitä tapahtui, tapahtui. Olen tyytyväinen nyt,
ja vain sillä on merkitystä.
Nautin elämästäni.
Minä ja Yoko muutamme apaattisen nuorison.
Tehtävämme on kertoa heille, että toivoa on.
Meillä on tekemistä.
Meidän täytyy muuttaa heidän mielensä.
Kerromme heille, että asiat voivat muuttua.
Se ei ole ohi, vaikka hippiliike epäonnistui.
Tämä on vasta alkua. Olemme vallankumouksen alussa.
Muutos on vasta alussa.
Tiedän, että se on vaikeaa.
Se ei ole helppoa.
Se on vaikeaa, mutta entä sitten. Kaikki on vaikeaa huomennakin.
Ja sitä seuraavana päivänä.
Entä sitten? Mieluummin rankkaa kuin ei mitään.
Jos se toimii, se on oikein. Jos se ei toimi, se on väärin.
Kukaan ei ole antanut minulle mahdollisuutta.
Kukaan ei ole antanut rauhalle mahdollisuutta.
Gandhi ja Martin Luther King yrittivät, mutta heidät ammuttiin.
Emme saa rauhaa jättidivaanilla.
Ei, kukaan ei odotakaan sitä. Vallankumoukselliset -
kuvittelevat saavuttavansa sen yhdessä yössä hajottamalla paikkoja.
He eivät onnistu siinä. Ajattelimme sitä kuukausia.
Tämä on paras mahdollinen ja toimiva tapa -
protestoida väkivaltaa vastaan, mitä olemme miettineet.
Jotkut löysivät uuden todellisuuden.
Jotkut ovat yhä luottavaisia tulevaisuuden suhteen.
Mekin olemme.
Kaikki puhuvat siitä,
mihin maailma on menossa, ja miten turmeltunut se on.
Mutta kovinkaan moni ei huomaa hyviä asioita -
viimeiseltä kymmeneltä vuodelta.
Eli moratorio -
ja ihmisten kokoontuminen Woodstockiin.
Siellä oli eniten ihmisiä kokoontuneena yhteen paikkaan -
muuta kuin sotimista varten.
Kenelläkään ei ole ollut niin suurta armeijaa, joka ei olisi tappanut ketään.
Tai johon ei liittynyt mitään väkivaltaista. Kuten roomalaisilla.
The Beatlesin konsertissakin oli enemmän väkivaltaa kuin siellä.
Ja siellä oli vain 50 000 ihmistä.
Hyvä asia on siis tämä valtava rauhanliike.
Jos et voi nauttia siellä, niin jää kotiin nukkumaan.
Ainoa keino saada heidät ymmärtämään on ojentaa käsi,
yrittää saada heidät ymmärtämään ja antaa rakkautta.
Se on ainoa keino.
He osaavat hakata ihmisiä.
He osaavat kaasuttaa ihmisiä. Heillä on aseet ja välineet siihen.
He tekivät virheen, jonka seurauksena lapset pelasivat heidän väkivaltapeliään.
He osaavat olla väkivaltaisia.
He ovat olleet väkivaltaisia 2 000 vuotta. Tai miljoona.
Kukaan ei voi sanoa, että väkivalta olisi oikea valinta.
On oltava jokin toinen keino. Mutta moni lankesi siihen,
ja se on tavallaan ymmärrettävää.
Kun kiusaaja on paikalla,
tuntuu hankalalta sanoa, että käännä toinenkin poski.
Kun olimme yhteydessä Berkeleyn nuorisoon,
osoitimme rauhallisesti mieltämme sängyssä,
ja yhtäkkiä meillä oli suora puhelinyhteys heihin.
He pyysivät meiltä apua.
He kysyivät, mitä heidän pitäisi tehdä.
He järjestivät sitä.
Mutta he sanoivat, että tilanne ei ole hallinnassa.
Minulla ei tietenkään ollut mitään ratkaisua.
Minkään tien takia ei kannata menettää henkeään.
En usko mihinkään muuhun.
Mikään tie tai mikään muukaan ei ole ammutuksi tulemisen arvoinen.
Voitte paremmin muuttamalla toiseen kaupunkiin -
tai lähtemällä Kanadaan tai jonnekin muualle.
Sen jälkeen heillä ei ole ketään, ketä syytellä.
Festivaali on enemmän sellainen.
Laulakaa Hare Krishnaa.
Mutta älkää liikkuko, jos se ärsyttää sikaa.
Älkääkä huoliko, toimiiko se vai ei.
Kaikki toimii, jos vain uskoo siihen.
Älä pelaa kyttien peliä.
En usko väkivaltaan.
Meissä kaikissa on väkivaltaisia taipumuksia.
Väkivalta synnyttää väkivaltaa.
Kuten on osoitettu marsseilla,
jotka päättyvät ihmisten pahoinpitelyyn.
Tai siihen, että poliisit hakkaavat ihmisiä.
Marssit ja julisteet sopivat 30-luvulle, kun ihmiset halusivat leipää.
Se vaikutti ihmisiin.
Mutta nykyään ihmiset eivät välitä julisteista.
Protestointitapoja on monia.
Sängyssä oleminen on yksi niistä.
Mutta miettikää te omia ideoitanne.
Haluamme vain saada teidät tietoiseksi siitä,
että on olemassa muitakin protestin muotoja.
Jos protestoitte ilman väkivaltaa, kuten Berkeleyssä,
ja teidät pahoinpidellään,
se on sama kuin istuisitte rannalla ja menette suoraan syvään päähän.
Menitte virtaukseen.
Teitä varoitettiin siitä, että siellä on vaarallista.
Vetäydytte, mietitte asiaa ja teette seuraavan liikkeen.
Älkää tehkö samaa liikettä uudestaan, koska saatte taas selkäänne.
Woodstock, Isle of Wight ja nuorison massatapahtumat -
ovat minusta positiivisia asioita.
Esittelemme aina lippujamme.
Kun näytämme lippumme, emme ole yksin.
Meidän ei tarvitse olla marttyyreja, koska meitä on paljon.
Älkää pelätkö.
Teistä pidetään huolta.
Olen positiivinen. Kun olen negatiivinen, minulla on Yoko,
joka on yhtä vahva kuin minä, ja se auttaa.
Tämä on vasta alkua.
60-luku oli vasta herätys.
Emme ole vielä päässeet edes päivälliseen.
Enkä malta odottaa. En malta odottaa.
Olen niin iloinen, että olen täällä.
Siitä tulee hienoa. Meitä on aina vain enemmän.
Eikä Birminghamin rouvalla ole mitään mahdollisuuksia.
Hän ei ensinnäkään ole paikalla.
Ja hän tykkää siitä, kun hän ei pelkää sitä niin paljon.
Siitä tulee ihanaa.
Totta kai me kaikki masennumme.
Mutta kun Johnia tai Yokoa masentaa,
Desmond tai joku muu on paikalla.
Joku on aina kantamassa lippua.
Heillä, keitä he sitten ovatkaan, ei ole mitään mahdollisuuksia.
He eivät voita rakkautta, koska kaikki vanhat jutut uskonnosta -
ja voimakkaasta rakkaudesta ovat totta.
Eivätkä he kestä sitä.
Jokainen voi kirjoittaa paperille, mitä meidän tai USA:n hallitus -
tai venäläiset tai kiinalaiset yrittävät tehdä.
Tai mitä heidän luullaan tekevän.
Tietäisin mielelläni, mitä he luulevat tekevänsä.
Minusta he ovat sekaisin.
Mutta minut leimataan hulluksi, kun sanon niin.
Ja se siinä onkin hullua.
Johnin sooloprojekti alkoi kokeilusta.
He julkaisivat erikoista materiaalia.
Applen kautta.
Tai Zapplen kautta. Se oli kokeellisille jutuille.
He tekivät Unfinished Music: Life with the Lionsin.
No. 2 taisi vielä olla siinä.
Siinä oli mukana -
Yokon kesken menneen sikiön sykkeen ääni.
Se ei ollut hittiainesta.
Ja -
hänen huutonsa levyllä sai halveksuvan vastaanoton.
Ongelmana oli osittain se, ettei Yoko ollut popartisti,
ja lisäksi hän oli nainen -
juuri ennen feminismiä.
Hänet oli helppo sivuuttaa.
Hän oli itämaalainen.
Joten oli helppoa olla rasisti.
Hän oli myös vanhempi kuin John.
Hän oli 30 ikävuoden väärällä puolella.
Oli helppo olla ottamatta häntä vakavasti.
Nainen oli valokeilassa Johnin kanssa.
Hänellä oli Johniin syvä vaikutus.
Mutta hän oli erilainen The Beatlesin maailmaan verrattuna.
Ihmiset eivät edes halunneet tutustua häneen.
He sanoivat vain, ettei hän ole Beatle.
Siksi hänellä on The Beatlesin hajottaneen naisen maine.
Miksi teidät karkotetaan?
Virallinen syy oli jotakuinkin se,
että olimme täällä liian kauan.
Se riittää siihen, että meidät heitetään ulos.
Toinen virallinen syy on se, että jäin kiinni kannabiksesta Englannissa.
Todellinen syy on se, että olen sodanvastustaja.
John oli kaikkea muuta -
kuin jumalolento USA:n hallituksen mielestä. Hän oli persona non grata.
Richard Nixon oli presidentti.
J. Edgar Hoover oli FBI:n johtaja.
Nämä ihmiset ottivat omia vapauksiaan -
lain suhteen.
Minusta tuntuu kuin olisin taas koulussa. Olen aina ollut ongelmissa.
Tulin taas rehtorin puhutteluun.
Mutta tällä kertaa en saa karttakepistä.
Olet ollut ongelmissa koko elämäsi. Miksi?
Ihmiset eivät vain pidä kasvoistani.
Opettajat raivostuivat siitä.
Johtuuko se siitä, että vastustat järjestelmää?
Kai se näkyy naamasta.
Normaali ihminen -
sai työ- ja oleskeluluvan helposti, mutta Johnille se oli vaikeaa.
Nixon pelkäsi, että Lennon johtaisi mellakoita -
tai mielenosoituksia valtiovaltaa vastaan.
Uskotko, että teidät karkotetaan?
Minulla ei ole hajuakaan.
Me lähdemme. Olemme myöhässä.
Nähdään, kun tulemme ulos.
Meidän täytyy hoitaa asioita.
Maahanmuuttovirasto pyytää minua päättämään,
valitsenko mieheni vai lapseni.
Tilanne on kamala.
Lopeta sodan vastaiset puheet.
En. Minua ei pysäytä mikään. Olin täällä tai missä tahansa.
Johnin luvissa kesti monta vuotta.
Neil Sedaka kirjoitti ongelmasta kappaleen "The Immigrant".
Ihmiset tukivat häntä valtavasti, kunnes hän vihdoin voitti.
Haluan kiittää nuorisoa ja faneja, jotka kirjoittivat addresseja.
Samoin kaikkia ahkeroineita henkilöitä, jotka tekivät viisi vuotta töitä -
ilman palkkaa. Tai oikeastaan vain hymypalkalla.
Kannatko kaunaa Strom Thurmondeja ja John Mitchelleitä vastaan?
En. Aika haavat parantaa.
Johnilla oli romanttinen näkemys New York Citystä.
Hän rakasti sitä.
Hän pystyi menemään kaikkialle ilman, että häntä häirittiin.
Hän löysi henkilökohtaisen onnen.
Hän ansaitsi sen.
Tavallaan meidän pitää olla iloisia, että hän oli viisi vuotta koti-isänä.
Koska ne viisi vuotta,
jotka olisivat olleet monelle eristys,
olivat hänen mahdollisuutensa olla tavallinen kansalainen.
Mutta kukaan ihmiskunnan eteen panostanut ihminen -
ei ansaitse sitä, että hänen elinkaarensa katkaistaan.
PERHEALBUMI 1992
Entinen Beatle John Lennon on ammuttu kuoliaaksi New Yorkissa.
Uutinen hänen kuolemastaan saapui puoli neljän jälkeen aamuyöllä.
Rauhan mies kaadettiin järjettömän väkivallan seurauksena.
John Lennon tuotiin ensiapuun -
St. Luke's Roosevelt Hospitaliin tänä iltana -
hieman ennen kello 23.
Hän oli kuollut jo saapuessaan.
Häntä yritettiin saada henkiin useaan otteeseen sairaalaan saapumisen jälkeen -
muun muassa verensiirroin, kirurgisin toimenpitein ja muilla tavoin,
mutta lukuisten lääkärien yrityksistä huolimatta -
ja monien toimenpiteiden jälkeen emme kyenneet pelastamaan herra Lennonia.
Hieman ennen kello yhtätoista -
John Lennon ja hänen vaimonsa saapuivat paikalle limusiinilla.
He parkkeerasivat limusiinin Dakotan eteen kadulle.
He olisivat voineet ajaa pihatielle, mutta tällä kertaa he eivät ajaneet sinne.
He nousivat ulos limusiinista -
ja kävelivät Dakotan holvikäytävälle.
Oikealla on eräänlainen aula,
jossa on lasiovet.
Herra Chapman oli hänen takanaan ja kutsui herra Lennonia.
Kun hän saapui ovelle, hän meni taisteluasentoon ja ampui.
Hän tyhjensi Charter Armsin aseensa -
ja ampui John Lennonin.
Viisi ampumahaavaa eivät ole harvinaisia New Yorkin kaduilla.
Mutta tällainen isku aikaisin aamulla -
on koskettanut miljoonia ihmisiä ympäri maailmaa.
Vertaukset John Kennedyn salamurhaan -
eivät ole täysin järjettömiä, ja aivan kuten tuolloinkin vuonna 1963,
miljoonat ihmiset tulevat muistamaan, mitä he tekivät,
missä he olivat ja kenen kanssa he olivat,
kun he kuulivat, että John Lennon on kuollut.
Näin, kun John Lennon nousi limusiinista.
He kävelivät portille, ja sitten…
Kuulin neljä tai viisi laukausta.
Kuulin naisen huutoa. Se oli Yoko. Hän huusi: "Auttakaa!"
Hän ei ole kuollut. He vain sanovat niin.
Lääkäri ilmoitti siitä juuri.
Aivan sama. He vain sanovat niin, jotta ihmiset lähtisivät pois.
Hän ei ole kuollut. John Lennon ei voi olla kuollut.
Olin todella järkyttynyt. Kamala uutinen.
Mitä olit nauhoittamassa tänään?
Kuuntelin vain jotain. En halunnut nauhoittaa mitään.
Miksi? -En vain halunnut.
Kuulin siitä aikaisin aamulla.
Sain puhelun New Yorkista noin kuudelta aamulla.
Heräsin siihen. "Mitä ajattelet Johnin kuolemasta?"
Se ei ole mukava tapa herätä.
Se oli musertava uutinen. Soitin heti Paulille.
Sanoin: "Haluatko tulla tänne?"
Hän sanoi: "En voi jäädä tänne. Voimmeko mennä studiolle?"
Tapasimme studiolla, mutta juttelimme vain siellä.
Se oli paras tapa käsitellä asiaa.
RAKASTAN SINUA, JOHN
Hyypiö tappoi John Lennonin.
Huomionhakuinen hyypiö.
Joka oli aiemmin suunnitellut tappavansa The Tonight Show 'n Johnny Carsonin.
En sano hänen nimeään, vaikka tiedämme, kuka hän on.
Koska hänenlaisensa itikka -
ei ansaitse, että hänen nimensä mainitaan samassa yhteydessä uhrin nimen kanssa.
LENNON ELÄÄ
Meidän täytyy ymmärtää,
millaisen jättiläisen yksi kääpiö vei meiltä.
Täydellinen epätoivo.
En ollut koskaan kokenut mitään sellaista.
Se oli todella, todella rankkaa.
Se oli kamala kokemus minulle, Julianille ja kaikille Johnin läheisille.
Ja hänen faneilleen. Minä en toivu kokemuksesta koskaan.
Elän sen jatkuvasti uudelleen, vaikken ollut edes paikalle.
Ihminen, jota rakastin niin monta vuotta,
joutui kokemaan niin hirvittävän kuoleman.
Olen aistivinani, ettet koskaan lakannut rakastamasta Johnia.
En.
JOHN LENNON 9. LOKAKUUTA 1940 - 8. JOULUKUUTA 1980
Tiedän, että aihe on vaikea.
En ollut silloin luonasi.
Kunpa olisin ollut kertomassa sen sinulle.
Voitko sanoa, miltä… Miltä sinusta tuntui,
kun kuulit, että isäsi on kuollut?
Ei sitä voi selittää.
Se on liikaa. Minusta tuntui, että minun täytyi -
pysyä vahvana.
Olit tuntenut hänet kauemmin kuin minä.
Halusin tukea sinua.
Tunnetko katkeruutta tai vihaa sen takia?
No…
Tekijää kohtaanko? -Niin. Ja tekoa kohtaan.
Tietysti tunsin sisälläni vihaa.
Mutta en voinut asialle mitään.
Se oli tietysti shokki.
Koska salamurha oli jotain, mikä ei ollut siihen mennessä vielä -
koskenut sitä tasoa.
Presidenttejä ja muita johtajia salamurhattiin.
En osannut ajatella, että poptähti olisi tarpeeksi tärkeä tapettavaksi.
Se on kamala asia.
Kukaan ei ole tarpeeksi tärkeä tapettavaksi.
Se on niin järjetöntä. Se oli kuvottava ja kammottava rikos.
Ja taiteellisesta näkökulmasta se on myös ärsyttävä.
Hän promosi Double Fantasy- albumia.
Se todisti, että hän osaa homman edelleen.
"Woman" oli hyvä popkappale.
"Beautiful Boy" oli kaunis kappale.
"Watching The Wheels" oli hyvin terävä.
Selvitys siitä, millaista oli kadota julkisuudesta.
Hänessä oli vielä hyvää musiikkia.
Hänessä oli enemmän elämää kuin hän oli saanut nauttia.
Hän oli ansainnut sen.
Kerroit minulle höyhenestä, kun olit Yhdysvalloissa -
kaksi vuotta ennen isäsi kuolemaa.
Voitko kertoa siitä lisää?
Hän sanoi, että jos hän potkaisisi jonain päivänä tyhjää,
ja jos hän voisi jotenkin ottaa minuun yhteyttä,
hän leijuisi huoneeseen valkoisena höyhenenä.
Olen etsinyt merkkiä aina silloin tällöin.
Mutta jos etsii liikaa, ei koskaan löydä.
Se tapahtuu, jos on tapahtuakseen.
Uskotko kuolemanjälkeiseen elämään?
Uskon, että kuoleman jälkeen on jotain.
Sen jälkeen, kun hänet oli murhattu,
ja tribuutteja oli ollut paljon,
yksi sellainen sai minut itkun partaalle -
Dakotan lähellä olevassa apteekissa.
Ikkunassa oli Johnin kuva.
Siinä luki: "Emme koskaan unohda rakkaan John Lennonin esimerkkiä."
Tämä oli asukkaiden kunnianosoitus.
Naapuruston ihmiset sanoivat: "Kiitos, kun olet oma itsesi."
MAAILMA ON TURVASSA JOHN LENNON
KIITOS MUSIIKISTASI JA NEROUDESTASI
Hän elää yhä ihmisten muistoissa.
Hänen sanansa ja musiikkinsa kasvavat ihmisissä -
ja tuovat maailmaan viisautta.
Minä…
Jos jotain, niin minä hyödyn siitä.
Olen ehkä jäänyt varjoon.
Joidenkin ihmisten mielestä on niin.
Mutta olen kauniin puun varjossa.
Ja puu suojelee minua.
Meillä on rakkauden lahja. Rakkaus on kuin -
tärkeä kasvi.
Sitä ei voi vain jättää kaappiin.
Tai luulla, että se pärjää omillaan.
Se on Desmond.
Sitä täytyy kastella.
Siitä täytyy pitää huolta.
Sille täytyy antaa vettä ja sitä täytyy hoitaa.
Pitää kärpäset poissa.
Täytyy katsoa, että sillä on kaikki hyvin. Sitä täytyy hoivata.
Suhde kahden ihmisen välillä on alku.
Jos me onnistumme, ehkä me onnistumme myös sinunkin kanssasi.
Ja ehkä me neljä, sinä ja sinun, teemme sitä seuraavien neljän kanssa.
Tekstitys: Emilia Hietala