Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
(gördeszka gurul)
(Mikulán Dávid: ) Helló! Csinálhatok rólad egy filmet?
(nő: ) Minek csinálnál?
Nem tudom. Itt lakok az utcában régóta, mindig látlak,
mondom, megörökítelek már. Minden ember különleges.
- (nő: ) Öreg vagyok már. - Megnézed magad azért? Nézd! Így.
- Jól nézel ki, ne mondd! - Jól nézek ki?!
- Jól nézel ki. - Kösz. Te hány éves vagy?
- 21. - Igen?
Akkor szép napot kívánok.
(Dávid: ) Néha eszembe jut, hogy mi van az emberek fejében.
Magának nem szokott?
Nagyon soknak semmi.
Nekem ez a véleményem. És a többség ez inkább.
Saját magával foglalkozik, szarik rá a másikra, könyököl jobbra-balra,
hogy minél előbbre tudjon jutni, aztán kész.
"(férfi, énekel: ) Kipattantam apám faszából,"
"száguldottam előre,"
"hogy én legyek az első,"
"aki majd felüvölt az égbe."
"Édesanyám gondatlanul szart engem a világra!"
"(nő: ) Nem vagyok alkoholista, nem vagyok elmebeteg,"
"de ami igaz, igaz."
"Elmegy mindenki a jó kábítószeres, szájba baszott, jó kurva anyjába!"
Mindenki baszik orrba-szájba, én meg becsületes nő vagyok,
és nem érdemeltem meg egy normális embert.
(automata női hang: ) A Boráros tér következik.
The next stop is Boráros tér.
(Dávid: ) És melyik az erősebb, a sors vagy az akarat?
- A sors. - A sors.
"Tisztelettel köszöntöm, Orbán Viktor vagyok.
Nehéz időket él át a világ,
mi, magyarok, különösen nehéz éveket éltünk meg.
Mindennapi gondjainkat akkor tudjuk megoldani,
ha megújítjuk Magyarországot. Nincs vesztegetni való időnk.
A munka, a nyugdíj,
a megélhetés vagy az adósság kérdései mindenkit foglalkoztatnak.
A jó válaszokat csak együtt fogjuk megtalálni.
Köszönöm, hogy meghallgatott."
(Viktor: ) Szép volt, Sanyi!
Nem is focizunk!
Ha nekivágjátok az üvegnek, az nagyon sokba kerül, ha eltörik.
Baszd meg!
Na mi van, elküldtek? Cső, Dávid vagyok.
- Na csá! - (Dávid: ) Csá!
Megvan.
(Dávid: ) Elég raj.
Sanyi. Sanyi az vagány gyerek.
- Add már ide! - Ó, bocs!
Csinálj valamit! Kanyar, ollie, akármi, fordulat, két kerék.
- Meg tudnád mutatni? - Aha. Fogd meg a kamerát!
Várjál, és addig veszlek is! Várj, még ne! Inkább a deszkát.
Amikor a levegőben vagyok, akkor fotózd!
Megvan.
(énekel: ) "Táttátáttáttá..."
"Kis kertembe gyere ki, mert akarta megfogni.
Kicsi vagyok én, majd megnövök én..."
A jelenlegi helyzetben tízmillióan alszanak, hatmillióan szexelnek,
és egy buzi kameráz engem.
Buzi szexel, aztán megbassza, megkúrja, és most egy...
Te csöves geci!
Kameráz ez a dagadt, hájas, puffadt geci.
Úh, de kedves vagy.
(Dávid: ) Vegyed, vegyed! Gyerünk már! Gyerünk már!
Jön!
Megvan!
Hé, veszünk pizzát! Vesz nekünk pizzát.
Kettőt tudsz venni pizzát? Kettő pizzát?
- (Dávid: ) Mennyibe kerül egy? - 350 egy. De egy elég.
(Dávid: ) 350 egy? Na gyertek, srácok!
- Jól csináltam? - Ja, kurva jó voltál, hallod.
Odáig elgurultam. Csapj bele!
Számold meg, mert nem biztos, hogy pont annyi!
- Jó, megszámolom. - Kösz, kösz.
(Dávid: ) "Bon appétit!" Jó étvágyat!
Köszi, "bon appétit".
Öcsém, hallod, add már meg a telefonszámodat!
(Dávid: ) Megadom.
(Dávid: ) Hát egy telószámot mindenképp cseréljünk, srácok,
mert ez a film még forogni fog szerintem.
Mondom, meg kell örökíteni.
Ha nem hozom magammal a kamerát, nem tudlak titeket felvenni.
- De ezt ne rakd fel a netre! - (Dávid: ) Nem rakom.
Mi?
De ne rakd fel a netre, hogy pizzázok!
Meg majd ha megtanulunk ilyen trükköket deszkán,
akkor majd ezt felveszed, és felrakjuk a netre.
- Aha, felrakhatod a netre. - Majd a trükköket.
A szülők nem engedik. Mert amúgy mi jól tudtunk deszkázni tavaly nyáron,
csak most a szülők nem engednek ki deszkával, és így nem...
- (Dávid: ) Nem tudtok gyakorolni. - De ezen most már tudunk.
(Dávid: ) Na, hát nyomjátok!
- Gyere! - (Dávid: ) Jól van, jövök, jövök.
- Nem, nem, bejöhetsz hozzánk. - Menjünk be, csinálok egy fényképet.
Csókolom! Dávid vagyok.
Szeretne mindenkivel egy képet csinálni.
(Dávid: ) Ha nem akarják, akkor nem.
- Rendes fényképezőgép? - (Dávid: ) Ühüm.
- Igazi, nem látod? - (Dávid: ) Filmezést tanulok.
Ez amúgy nem fényképez, ez ilyen kamera. Látod?
Maradhatunk kilencig már, ők vigyáznak ránk.
(Dávid: ) Menjél, menjél! Na, kezicsókolom!
- Hozhatom? - Miért nem vettünk sapkát? Lyukas.
- (Dávid: ) Csókolom! - Mit vettél fel?
(Dávid: ) Felvettem a nagyidat.
Muti még egyszer! Nézz, idenézz, nézz bele!
(Dávid: ) Ott vagy.
Tudod magad nézni, hogy milyen csúnya vagy.
(Dávid: ) Hopp, hopp, hopp!
Egyébként mi vagyunk a környék három hülyéje a gyerekek közt.
(Dávid: ) Igen?
A merészek, úgy értve. Tehát hogy, tudod, mindent bevállalunk...
Jó, mondjuk, az iskolában én angyal vagyok, de csak ott.
Egyébként itt, az utcán, iskolán kívül...
- Hagyjál már békén! - Hagyjad már!
- (Dávid: ) Ne már! - Hé! Ne rontsuk már el ezt a napot!
(Dávid: ) Ja, ja, ja.
(Dávid: ) Akármilyen csibész kölykök vagytok, mégis jó gyerekek vagytok.
Van bennetek tisztelet, összetartás.
Nem egy szobában poshadtok egész nap, meg a tévét bámuljátok.
Mi... Én nem.
(autóriasztó megszólal) (Dávid: ) Hú, baszd meg!
- Hát, Sanyi. - Sanyi, viszed is el a balhét.
(Sanyi: ) Mi?
Szerintem ezt a gyereket be fogják vinni valamiért.
- Most én jövök! - Na most az izomból!
- Most én jövök! - Gól!
Mit gondoltok, fiam?
- (Sanyi: ) F, A... X. - Adjatok egy sárgát, légyszi!
- FAX! - Adjatok egy sárgát!
(Dávid: ) Tessék. Te ebből a sarokból indulsz, én meg ebből,
és minél többször bele kell húzni a másik vonalába.
Hopp, egyszer belehúztam! Hopp, kétszer!
Hopp, három. Hopp, négy. Öt. Hat.
Hoppá! Az szép lett. Jó lett.
"Elmondom én nektek. Én akármit megcsinálok, akármivel megküzdök.
És én találok a világban olyan hibát,
amit én meg fogok javítani, és meg fogok csinálni."
- Vigyázz! Vigyázz már! - Menj már onnan, te hülye!
(Sanyi: ) "A játszótér nagyon idegtépő.
Sok a köcsög meg az ilyenek.
Testvéri harcot vívunk. Nem komoly, néha megverjük egymást.
Mi eddzük magunkat a valódi életbe, és nagyon kemények vagyunk."
(Dávid: ) Szerinted itthon vannak a szülők?
Nem tudom, de a srácokat egyedül is ki szokták engedni.
(Dávid: ) Lehet, dolgoznak egész nap.
- Szerinted már késő van? - Szerintem még nem.
(Dávid: ) Bekopogok.
Fáradjanak be, uraim!
- Uraim, fáradjanak beljebb! - (Dávid: ) Helló!
Azt vegyétek föl, ami délután rajtatok volt!
Sanyikám, pakold el az izét!
- Dávid, gyere! Gyere már! - (Dávid: ) És itt alszik mindenki?
- Aha, bejöhetsz. - (Marika: ) Rendesen rakd el!
- (Sanyi: ) Nézd meg! - (Dávid: ) Hoppá!
- (Sanyi: ) Eddig is rajzoltam. - Nagyon jók.
- (Sanyi: ) Na, megyünk? - Még megnézem a rajzokat.
(Öreg Sanyi: ) Mit keresel, Viktorka?
- (Viktor: ) Pénzt. - Milyen pénzt?
Még van ezen kívül 200 forintja.
- (Sanyi: ) Anya, maradhatunk hétig? - Maradhattok.
Igen!
(Öreg Sanyi: ) De egy-két percet késtek...
Oké, apu.
- Befosok. - (Dávid: ) Be ne foss már, haver!
- (Sanyi: ) De te beveszed? - Be ne vedd!
Kábítószerezek, titokban.
(Viktor: ) Kéred a felét? Beveszi ez a hülyegyerek.
- (Dávid: ) Be ne vedd, Sanc! - Ez ilyen felnőtt gyógyszer.
(Dávid: ) Sanyi! (autó hirtelen fékez)
(Dávid: ) Menjünk már, baszd meg!
(Sanyi: ) De ne már, a cipőm!
(Sanyi: ) Au!
(Viktor: ) Mi van, te ocsmány geci?
- (Sanyi: ) Au! Hagyjál! - (Viktor: ) Beletérdelt a szarba!
(Dávid: ) Baszd meg, Sanyi!
(Dávid: ) Nem baj az, letöröljük. Hagyjad már, most egy kis szar...
(Sanyi sír)
Sanyi! Fel a fejjel!
(Sanyi: ) "Kemény vagyok. Mindenki tudja, hogy kemény vagyok."
(Viktor: ) Ne, ez valakinek lehet, hogy kell!
(Sanyi: ) Nem érdekel.
(Sanyi: ) "Nem érdekel, hogy minek néznek engemet,
csövesnek, alkoholistának."
(suttogva) Szép csöndben.
(suttogva: ) Guggolnak.
Nem tudom amúgy, hogy hogy kell.
(Sanyi: ) "Ez a város igazából mindenkié.
És akárhol, például az utcán, otthon érezheted magad.
Lehet, hogy csak úgy tűnik, minthogyha mi játszanánk.
De ez nem játék. Ez vér komolyan megy, öcsém."
(Viktor: ) Ez egy csövesé.
(kiabálnak)
Menjél!
Ne, ne, ne! Ne, bassza meg!
- Fater így is alig akart kiengedni. - Aha.
(Dávid: ) Pedig szombat van.
Azért, mivel reggel felébresztettük.
Figyelj, van otthon mézeskalács házikó.
- Csak volt. Csak volt. - Már csak egy ennyi van.
(Dávid: ) Na, te nőttél is, Sanyi.
- Hogyhogy nem jöttetek ki idáig? - Hát, otthon voltunk, Debrecenben.
- Holnap jöjjünk, vagy ti jöttök? - (Dávid: ) Hát körülbelül ugyanígy,
ilyen egy-kettő fele felkelünk, utána találkozhatunk.
- Nekem meg 21-én lesz a szülinapom. - Ja.
Kilenc éves leszek.
Azta. Eddig csak nyolc voltál? Te visszafele mész, nem?
- És te? - Én 22 leszek.
- Persze. - Másfél hónap múlva.
- (Viktor: ) Hagyjátok már abba! - (Sanyi: ) Jól van, büdös.
Figyelj, a Viktor mindennap be szokott szarni.
- (Viktor: ) Te meg behugyozni. - Akkor jó társak vagytok.
Nem, most én játszom!
- (Sanyi: ) Légyszi, ne bánts! - (Viktor: ) Menjél!
(Viktor: ) Ez jó.
- Viktor! - Ez egy pedofil.
(Sanyi: ) Elindult felénk.
(Dávid: ) Mi nem akarunk semmi rosszat.
(Sanyi: ) Ja.
- Szerintem ennek valami baja van. - (Dávid: ) Biztos be van szipuzva.
Be van szívva.
(Sanyi: ) Szerintem nem is tudja, hogy melyik házba mentünk.
Ne kamerázzál, nehogy a csövesek...
- (férfi: ) Mi készül? - Lecsó.
Tojás nélkül, rizzsel, gombával. Az az igazi.
Rizzsel, gombával, az az igazi.
Csöves. hu.
Fényképező leszel?
(Dávid: ) Ezzel foglalkozok. Ezt tanulom.
Akkor éppenséggel körbevezetlek benneteket a pincében,
és abból tudnátok filmet csinálni.
- (Dávid: ) Aha. - (Sanyi: ) Jó.
Az úgy ni, így ni. Csá! Csú! Csá!
Akkor mehetünk együtt.
Vigyázzatok!
(Dávid: ) Sanyi, nagyon figyelj a lábadra! Viktor, te is!
- Hú, de nagy a' izé! - Itt lakok, mit csináljak?
- Visszamegyünk a... - Itt lakok, nem érted?
(Viktor: ) Tyű, geci!
Részegen is jöttem már ide le. Testvérem amúgy.
(Dávid: ) Aha.
Ne kiabáljál, köszönjél a fiúknak inkább!
- (Dávid: ) Jó napot! - Jó napot!
- Hülyegyerek, köszönjél már! - Sziasztok!
Na, viselkedjél!
(Viktor: ) Megengedik, hogy rajzoljak?
(férfi: ) Nyugodtan rajzoljál. Én vagyok itthon.
(Viktor: ) Vigyázz!
(Sanyi: ) Egyszerre!
(Sanyi: ) "Baszd meg!
Milyen már, hogy az emberek hajléktalanként élnek,
mindenki uralkodni akar, és az emberek nem nézik azt,
hogy mások koszosak, büdösek, szegények."
(Viktor: ) Gyere, gyere, gyere!
(Sanyi: ) Mama, pucolsz nekem?
(Dávid: ) Képzeld, Móni, találkoztunk tök jó fej csövesekkel!
Én laktam másfél évig utcán.
De se én, se akikkel együtt laktam, soha nem voltunk retkesek.
(Dávid: ) Az kemény.
(Viktor: ) Menj már innen a szaros lábaddal!
De ne lökdössed már!
(Sanyi: ) Add már ide, ez az enyém!
(Viktor: ) Nem!
- Na, állj le! Megvagy. - (Dávid: ) Oké, béke.
Kössetek békét!
(Móni: ) Jön apátok. Majd neked olyan békét...
Mi van, Dávid?
(Dávid: ) Jó napot kívánok! Jó a sapkája.
Merre menjünk? Keressük meg Viktort?
- Nem tudom. Viktor már kijött? - Aha.
- Hogyhogy? - Ő szerintem a Markun van.
Keressük meg!
- (Dávid: ) Gördeszkáddal mi újság? - Mi?
- Gördeszka megvan még? - Ja.
(Dávid: ) Sándor, mi a véleményed a munkáról?
Az elég jó dolog, mert ugye pénzt is lehet vele keresni,
hogy, mondjuk, kaja legyen otthon.
A pénz az hasznos dolog, mert abból akármit megvehetsz.
Akármit a világon.
Az egész univerzumot is megveheted, ha van kétszáz... százmilliód.
- És mi a véleményed a szülőkről? - Szülők azok azért vannak,
merthogy ne... verekedjünk, ne rosszalkodjunk,
ne cigizzünk, ne borozzunk, ne sörözzünk meg ilyenek.
A szülők azok szigorúak,
de a gyerekeket mindenáron meg akarják védeni.
Ha meg megverik, ha nem, de akkor is védeni próbálják.
És ennyi.
(Sanyi: ) Dávid! Dávid!
Debóra! Debóra!
Sanyi! Sanyi! Sanyi!
Sanyi! Sanyi!
(Sanyi: ) "Vicceskedsz vele, virágokat adsz, gyűrűket, rajzokat,
és akkor egyszer csak beléd szeret,
és akkor mondjuk, egy olyan két-öt nap, és szerelmesek vagytok,
utána meg vége. Nem?"
Te egy hülye vagy.
- Jó, menjünk! - (Dávid: ) Ott egy kocsi.
- Sanyi! - (Dávid: ) Menjünk!
(dudálás)
(Öreg Sanyi: ) Te nem tudsz viselkedni, te nyomorult? Hülye!
Sanyi!
Te hogy viselkedsz? Most!
És holnaptól nincs bérapa.
(Móni: ) Ő van megsértődve, baszd meg.
Én nem tudom, sámlit kellett volna helyettük csinálnom, vagy nem tudom.
De komolyan. Vagy kisszéket, vagy valamit.
Nincs az, hogy habostorta az élet.
Majd mindegyik a saját kárán megtanulja.
Nem tudok erre mit mondani.
(Móni: ) Fiam, jönnél segíteni?
Hallod, nem én vagyok az első osztályban.
Ezt megcsináltam, azt megcsináltam. Szépen álljál neki, és írd át!
- Hét. - Ilyen okos vagy?
- Igen. - Akkor állj neki!
- 14-ből 8 mennyi? - 7.
- Igen, de ide mi kerül? - Számok.
Ja, hogy mennyi?
- Egész leckét én írom meg. - Nem baj.
- Neked nem. - Mióta írod?
Körülbelül tíz perce. Majdnem egy oldalt megcsináltam.
(Sanyi: ) Viktor, hol vannak a jegyeim?
- Viktor, hol vannak a jegyeim? - Mikunak mutattad?
De őneki nem is fogjuk mutatni.
"Második évfolyamba... lépett. Léphet."
"Magatartás: változó. Szorgalom: jó."
"Magyar nyelv és irodalom..." Az irodalom át van húzva. "Közepes."
"Irodalom: közepes. Francia: elégséges."
(Dávid: ) Gratulálok. Ez összességében egy jó bizonyítvány.
- (Viktor: ) Igen. - Úgyhogy gratulálok.
(Viktor: ) Kösz.
(Dávid: ) Na, hát tök jó, akkor továbbmentél. Neked is gratulálok.
(angol nyelvű dalt énekelnek)
(kaputelefon pittyeg, Sanyi és Viktor tapsol)
(Sanyi: ) "Fasz kivan már a tanárokkal is.
Az iskolában nem kell semmi mást csinálni, csak tanulni, tanulni
és tanulni és tanulni és tanulni. És faszom bele a tanulásba."
Bingó!
(Sanyi: ) "Mi igazából semmirekellő utcagyerekek vagyunk.
De anyukánk még így is elfogad minket és szeret.
Mindenki meg akarja mondani, hogy mit csináljak. Faszom bele.
Azt rajzolok, amit akarok.
Nekem senki nem fog dirigálni, hogy én mi az anyámat rajzoljak."
(férfi: ) Összebasszátok ezekkel a firkákkal az utcát.
Miért nem otthon csináljátok? Hogy nem szégyellitek magatokat!
"Én azon vagyok, hogy jókedvet varázsoljak az embereknek,
mert az összes ilyen szomorú geci.
Valamelyiknek az a baja, hogy nem baszott,
valamelyiknek az a baja, hogy korán kell felkelni,
valamelyiknek meg az a baja,
hogy nem kapott kávét reggel, vagy nem tudom.
Én egy szuperhős vagyok amúgy, öcsém.
Én váltom meg a világot. Olyan vagyok, mint Jesus."
(mennydörgés)
Kóstoljátok meg!
Ezt mindenki készítette, ez közös munka.
Az anyukám mindig úgy hívja, hogy Santi. Nagyon vicces. Santi.
- Mindig valami rosszban sántikál. - Santikál.
- Szandika. - Hopp, egy nyakas!
Beleszart a madár. Madár a háztetőn.
- Gratulálok. - Le kell lőni.
- Szerintem nem kellett volna megütni. - Miért?
Úgy zsákból vissza fogja adni, hogy meghalsz.
Én nem bántalak, visszakapod az élettől duplán, fiam.
Visszakaptam. Jaj...
Telibe verlek.
Te hogy kerülsz ide? Na csá! De hogyhogy itt...
Anya! Itt van! Miku!
- (Sanyi: ) Ez azért kemény. - Hova megyünk? Meddig maradsz?
- (Dávid: ) Üljünk le valahova. - Oda.
Izé, hallod...
Hallod, nehogy lemerítsd a kamerát, lehet, hogy verekedés lesz kint.
Jaj, Sanyi, nyugodjál már meg, most én mesélek.
Úszáson megfojtogatta a gyereket a Sanyika.
Utána elmentek az orvoshoz, röntgent csináltak neki.
Mindenki a Sanyikát, izé, vádolja, vágod?
De tényleg, ez nem az első eset már neki.
(Dávid: ) De van, aki vevő a verekedésre,
van, aki meg inkább továbbmegy.
Miért? De hogyha nem szólok hozzá, akkor is belém köt az a beteg geci?
Igen.
(Móni: ) Csak úgy mehettek el...
Mert megint a Sanyikával botrány van az iskolában.
Csak úgy, hogyha vigyáztok rá, és haza is hozzátok.
- (Dávid: ) Jó. Mikorra hozzuk? - Hát, legkésőbb hét. Fél nyolc.
(Viktor: ) Anya, és elmehetünk akárhova velük?
A nagyokkal. A másik gyerekkel nem,
mert a Sanyika miatt jön a gyámügyvédelmis megint.
- Mert előadta magát az iskolában. - (Dávid: ) Azta.
Azt mondta a tanárnőnek, hogy állandóan verekedés van,
meg nem tudom, miket adott elő. Lefeküdt a padra, és most mondta...
(Sanyi: ) Reménykedjünk benne.
Hát, fiam. A Sanyikának nem kell lefeküdni a matekórán,
és nem kell azt mondani, hogy egész éjjel nem aludt,
amikor a fele se igaz, amit előad. Tehát, én nem is értem.
Meg ugye mondtam, hogy mit kell csinálnod az iskolában,
egy fekete pont, és agyonütlek.
- Na, mehettek. Fél nyolcra itthon. - (Dávid: ) Megvannak a szabályok.
Fél nyolc, oké. Fél nyolc.
(Léo Delibes: Lakmé című operájából a Virágduett szól)
Hé!
(Dávid: ) Haver, elkapsz valami betegséget, gyere!
Ember! Sanyi, ezt ne csináld! Hallod? Ne menj bele, nem tiszta!
- Tiszta büdös leszel. - Sanyi!
- Beleugrik. - Sanyi!
Sanyi, figyelj! Szádba ne vedd a vizet! Vágod?
- Oké. - Víz alá nem mehetsz.
Te patkány!
(Sanyi: ) "Gondolkozom azon, hogy mik a terveim a jövőben.
Ha lesz sok pénz, amiből segítek a családnak,
jól kigyúrom magam meg minden,
én leszek a legkeményebb csávó a városban."
Láttad?
- A-ba-ba-ba-ba. - Ba-ba-ba, igen. Tapsi-tapsi.
Izé, ez itt a nagyítás, így. Ez így vissza.
- Szia, Móni! - Szia!
Bú! Figyelj!
Bú!
Dilis vagy. A Dávid levideóz, hogy viselkedsz.
Viselkedni kell, és akkor jó, szép leszel.
Dávid.
(gügyög)
Sanyika! Ezt minek vetted le? Ez nem jó.
Nézd! Nézd! Nézd!
(Móni: ) Tíz óra van...
(Móni: ) Este biztos, hogy nem telefonozik, az tuti.
Én csinálok, baszd meg, mindent.
Én mossak, főzzek, takarítsak, és menjél dolgozni.
Majd szól a gyámnak, a fiát mondja meg, hogy kinn ül a téren.
Iszik, mint egy gödény.
(Timi hangosan sír)
Alkalmatlan, sok, büdös köcsög.
- (Móni: ) Összeszeded még ma magad? - Enni szeretnék.
Majd hogyha megfő, akkor egyél belőle.
Sanyika bajt csinált. Egy hónapig nem ment iskolába.
Reggel elment, egy órakor hazajött, mintha iskolában lett volna.
Egyszer csak jön a gyámhatóság. Majdnem elvitték.
0-24 dolgozom, baszd meg.
Faszszopó geci meg itthon döglik, és ő ugat nekem.
- És ugat. - Hagyjál már!
Az a baj, hogy már kezdi bent az iskolában is a hülyeségét,
és előbb-utóbb baj lesz belőle.
- Beteg vagyok, sajnálom. - Én is ezt mondanám.
- Jól van már. - Te. Erre nem vagy beteg, mi?
- Mire? - Meg cigizni.
Hát most...
Akkor holnap bemegyek, csak írjál be két igazolást, baszd meg. Nem.
Na, ő van megsértődve, baszd meg.
(Móni: ) Menj a kurva anyádba, oda!
Ez ilyen, hallod, ez a gyerek ez katasztrófa! Úgy nyakon baszom...
Menjél be apádhoz, azt idegeld fel, ne engem, te! Agyhalott!
Timi!
- (Sanyi: ) Timit szétrúgjam apával? - Na, most így szép vagyok biztos.
(Timi gügyög)
Apádnak dugdossad! Na, most befejezted!
- (Timi: ) Anya! - (Móni: ) Nem megyek a pincébe,
hagyjatok már békén, hát szétfagyok, dikk! Szia!
- (Timi: ) Kuss! - Okos, jó, "kuss".
Jaj, istenem, sötétedik, és mindjárt kelni kell, geci, megint.
Fél négykor ébresztő.
(Timi: ) Sanyika!
- (Sanyi: ) Na. - (Timi: ) Én is pisi...
(Sanyi: ) Lezárjuk a vécét. Úgy-úgy.
(rap: ) "Tik-tak, tik-tak.
Tik-tak, tik-tak tik-tak, tik-tak.
Tiszta szégyen gyerek vagyok, hogy én kiben bíztam.
Nincs baj, nincs baj, nincs baj, nincs baj.
Tiszta szégyen vagyok, tiszta, tiszta szégyen.
Vágd ki a szemedet, a vér folyjon a testeden,
az elvolt egy fogalom, az élet nem kegyelmez.
Már minden fekete, az álarcot leveszem,
a bokszer a kezemen, az életem lepereg.
Érzem, haver, hogy én belülről vé..."
Nézzél bele! Úgy. Várjál!
(Dávid: ) Egy, kettő, három, négy.
(Sanyi: ) Nem, egy, kettő, három, négy, öt, hat.
- (Dávid: ) Az nyolc. - Nem, az hat.
(Dávid: ) Még egyszer.
Hat, mert ez a kettő itt csont. Egy, kettő, három, négy, öt, hat.
- (Dávid: ) Ez mi? - Ez itt a tüdőm.
Volt egy gyerek, próbált keménykedni.
Aztán Sanyinak nem tetszett, begurult, aztán nekiment.
Alig tudtak lehúzni róla.
Lerángatták róla, de nagy nehezen amúgy.
Én ott így ültem, nézelődtem, hogy mi a fasz.
- És hatan. Hatan. - És akkor láttam, hogy sír,
és végül csak odamentem, és megkérdeztem, hogy mi a fasz van.
- (Dávid: ) De ki sírt? - Ő.
- Komolyan? - Az idegtől.
Komolyan?
Volt olyan is, elkezdtem sírni, és nekimentem.
És hatan fogtak vissza. 12 évesen. Én meg 15 vagyok.
- Ezek meg úgy... - De ez nem égés?
- (Sanyi: ) Ez? - Ez égés, nem?
Ez nem égés. Azt is a... A csákosom tudja bizonyítani, hogy amikor...
- Az körömmel volt. - Körömmel.
- (Dávid: ) De a csajod? - Nem, én. Körömmel.
Ilyen hosszú körmeid vannak?
Így. Sokáig kapargattam, és ilyen lett, és így maradt.
Rohadjál meg!
Mi van, faszszopók? Melegetek van?
(hangokat játszik szájharmonikán)
Szép hosszú fasz.
Takarodj innen! Hallod?
Ez a kamaszkor, ez rossz.
Ekkor már azt akarnak csinálni, amit ők akarnak.
Azt hiszik, hogy már, izé...
(Nemes Anna, tévében: ) "A mai nap az utolsó,
hogy nem minősül szabálysértésnek a hajléktalanság.
A holnaptól életbe lépő törvény szerint ugyanis büntethető lesz.
A rendőrök először csak felszólítják a fedél nélkül élőket,
háromszori felszólítás után azonban
börtönbe is kerülhetnek a hajléktalanok."
- Segítek. - Az alvós gyerek, a Viktorka.
Neki nem tudsz szólni, hogy csináljon valamit?
Vagy csak dögöljön egész nap?
Én csinálok mindent, addig döglik? Föl kell zavarni.
Munkakerülő faszszopó.
- Ott a bajszom. - (Móni: ) De sajnálom!
(Dávid: ) Mi volt a cél ezzel az eszközzel?
Azért csináltam ezt a húzódzkodórudat a kisfiamnak,
hogy erősítse magát, hogy az életben erősebb legyen, mint amilyen most.
Szeretném, hogyha fejlődne. Mutasd meg magadat, hogy tudsz fejlődni!
És szeretném ezt, hogyha hosszú távon csinálnád.
Halott vagy. Halott ember vagy. Megeszed, megöllek.
(Dávid: ) Hogyan vettétek rá magatokat,
hogy felújítjátok a kis otthonokat?
Hát eltelt egy pár év, miután nekiállunk a lakásfelújításnak.
És ki miatt?
A Sanyika miatt, mert a gyámhatóság egy kicsit ránk szállt,
mert a Sanyika egy kicsit rossz fiú volt.
Igen, és hogyha én nem csináltam volna ezt, nem is lenne fölújítva.
Igen. Ha a Sanyika nem csinálta volna a balhét, akkor nem...
Szóval segítettem is nektek. Na, haljatok meg!
Tessék.
Igen, de hogy van ez a gyámhatóság? Hogy mit mondtak ők?
Augusztus végéig rendbe kell raknom a lakást, legyen gázbojler...
Vagy villanybojler, meg a lakás legyen megcsinálva,
és nem viszik el a Sanyikát az állami gondozásba.
Mert ugye nem tudtam viselkedni az osztályközösségben.
És ugye két hétre, vagy nem tudom, mennyire, az a faszszopó...
Csitt!
Mocskos, copfos kutya, innen is köpöm le az arcát...
A lényege a dolognak, hogy most minden rendben van az iskolával,
úgyhogy reméljük, így is marad.
Na, én elbúcsúzok tőletek, drágáim, mert halljátok már a cirkuszt ott.
- Megint agybajos. Jó? - (Móni: ) Jól van.
- Nem érdekel, nincs jól semmi. - (Móni: ) Szerinted?
- "Menjél, zabáljál még valamit!" - Ilyen emberek között élünk.
"Nem is fogod, az biztos."
- (Dávid, suttogva: ) Felvehetem? - (Sanyi: ) Menjünk, tesóm!
Ne vedd még, mert így még rosszabb lesz.
Ez még kutyább szokott lenni, majd figyeld.
(Timi hangosan sír)
(Móni: ) Menjél, babám, jó?
(Móni: ) "Maradj már csendben, hagyjál engem békén!"
(Dávid: ) Na, hogy látod a helyzetet?
Úgy, hogy hamar, baszd meg, idejöttök fél kettőre, geci,
és szétbasszuk az egész vécét. Aztán fölpakoljuk a gecit.
Benne vagytok?
Nyújtott kézzel tartsd!
(Móni: ) És lepacsiznak, ennyi.
Várjál, csak gyere ki a kádból, faszszopó!
(Móni: ) Nem érnek ide, engem nem érdekel, én megyek a Timiért.
Megjöttek. (kopogás)
Nyisd ki nekik az ajtót! Jöjjön csak!
- (férfi: ) Jó napot! - Jó napot!
(férfi: ) Szervusz, Sanyi. Jó napot mindenkinek! Magának is.
(Móni: ) Jó napot!
- (férfi: ) Felébredt? - (Móni: ) Persze. Muszáj volt.
(férfi: ) Mert maga dolgozik reggeltől estig.
(Móni: ) Ott van süti, meg ez, az, amaz.
- (férfi: ) Jaj, köszönjük szépen. - Szia!
(férfi: ) Na, hogy vannak az izmaid? Helló! Nem eszel?
- De. - (férfi: ) Na. Timike?
(Móni: ) Timike óvodában. Ő majd csak négy óra után.
(férfi: ) Azért mondom, hogy az egyik sovány, a másik meg kövér.
(Móni: ) Evvel nem tudok mit csinálni.
- Anyósom is sovány, én meg... - Na, jól van. Nem is kell.
- Köszönöm szépen. - (férfi: ) Na mizu, Sanyikám?
- (Sanyi: ) Semmi. - Semmi? Jársz rendesen...
- Igen. - Igen. Nyolcadikos vagy?
- Hetedikes. - Megcsináltuk.
- Én fiaim mennek kirándulni. - Jó nekik. Megcsináltuk.
(férfi: ) Kukucs-kukucs. Hú, szép lett!
(Móni: ) Ne fusson el! Nagyon fut?
(rap: ) "Ej, a fényre le, a zöldre fel.
Van, hogy megszorulok, kevesebb szart adok többe el.
Mégis csak Szeged volt, aki fölnevelt,
aztán ahogy jött a siker, ugyanúgy a földbe vert.
Visszük, mi visszük, amíg el lehet,
milyen színvonalba megyek, figyelnek a rapperek.
Bűnöző, megfogadtam, hogy soha többet nem leszek.
De kertelek, kerttel megyek, a cigi a Nyóckertbe megy."
(ének: ) "Kamu videó, kamu videó, kamu képek és kamu-kamu lájkoló.
Azt hiszed, arra költöm az utolsó pénzem,
hogy megvegyem a nézettségem, ahogy az ebédem."
Kurva anyádat, kis faszszopó!
(Dávid: ) Na, szóval mi történt tegnap este?
- Nem, azt nem mondom el. - Jó, majd legközelebb.
Arra már nem emlékszem amúgy.
Én arra emlékszem, hogy ittunk, aztán meg faszom tudja,
a többire már nem emlékszem.
- És a róka koma? Mi történt? - Honnan a geciből tudjam?
Hát, te voltál ott. Ki volt?
Honnan a faszomból tudjam? Armand, Attila meg én voltunk.
De két üveg bortól honnan a faszomba emlékezzek?
Hát, csak utánad gyalogolt.
Honnan a geciből... Mondom, nem emlékszem semmire.
Azt hiszem, tegnap este mentünk valamerre,
meg hogy a Borároson sétáltunk vissza valahonnan.
Ennyire emlékszem. És faszom tudja, hogy hol voltunk.
- Vágod? - Ühüm.
Na.
Én nem voltam benne.
(Móni: ) De még jó, hogy falaznak egymásnak, baszd meg,
és nem vamzerolják egymást, az egész osztály.
Ott voltak kirakva ilyen összegereblyélt levelek,
azokat megfogtuk, és a kapuba odaszórtuk,
így kiszakítottuk a zsákokat, és odadobáltuk. És ami...
Akkor, fogadjunk, az izét is ti gyújtottátok fel, a papírtörlőt.
Azt nem mi gyújtottuk fel, ez hülye.
- Jól van. Elárultad magad, ennyi. - Au!
- Múltkor a kukát gyújtottad föl. - De haljak meg, nem én voltam!
A kukát gyújtottad föl a Bakátson. Én oltottam el, baszd meg.
Ilyeneket csinálsz. Mint az óvodások.
Láttuk, amikor rugdossa...
Néztem ott a bokornál, ahogy rugdossa a kukát.
És röhögött rajtam. Szerinted ez milyen vicces?
A kurva anyád, te...
Na-na, mondom, még nem vagy erősebb, mint én.
Baszd meg! Jó, jó, jó! Erősebb vagy, haljak meg, erősebb vagy.
Ki a főnököd?
Te vagy a főnök, te vagy az isten, a király, a császár. Hazudtam.
Ne rugdossál már össze, meg amúgy is a retekben fekszek, baszd meg!
Ssz! Ne tépd a leveleket, Timikém!
(Móni: ) "Én már 17 évesen ismertem Sanyit, az Öreg Sanyit,
csak akkor még nem volt ilyen.
Ő ilyen egy-két napokat dolgozott, utána nem dolgozott hónapokig,
utána megint dolgozott, utána megint nem dolgozott.
Most megint nem dolgozik. Tehát ezt kéne felfognia.
Most már háromgyerekes családapa, ezt kéne felfognia, hogy...
Tehát én, amióta, húsz éve vagyunk együtt,
megmondom neked a frankót,"
talán három hónap volt, amit nem dolgoztam.
Gyere!
Mondom, okos legyél, mert a nyakadra tekerem.
Hú!
Mit vágjak hozzá? Gyere ide!
Jobban jártam volna, hogyha veszek gumit. Kevesebbe kerültél volna.
- Jól van. - Neked is kevesebb gondod lenne.
A Sanyika az apja fajta.
Meg ott a nagypapa, mindenki, örökké mozogtak.
De a Viktor az már az anya típusa, az is olyan lusta.
Most nem azért, mert aranyos ez a kislány, de már nem kellett volna.
Már a két fiú nagy, nem? Azok már önállóak.
- De nem baj, ha van, aranyos. - Vau! Vau!
Csak anya belőled is cselédet fog csinálni.
Vau! Vau! Vau!
Hú, de félek a kutyától! Juj, ne bántsál, kutyuska!
Jaj, Timike, ez nagyon sok! Ki adta ezt neked?
- Anya. - Anya? Na... Nem leszel beteg.
Timikém! Én a csokisat nem szeretem.
- Nem csoki. - Azt tudom.
Állj le, mert rád verek egyet! Mondom, állj le!
Állj le, mert szájba baszlak, mondom!
- Anyádat köpködjed, faszszopó! - Segíts!
- Ne szúrj le! - Csumi!
Gyerünk!
(Sanyi: ) Hú!
Részeg vagy? Hánynod kell, a bokorba hányjál!
Az alkohol az elfogyott, már csak az a kis...
Várjál, várjál, várjál!
(Dávid: ) Megbeszéltük, hogy nem piálni jövünk.
Abból nem az lett.
De figyelj, én próbálom türtőztetni, hogy ne olyan legyek, mint ez.
(Dávid: ) Sanyi, de az nem elég fasza,
hogy kint vagyunk itt, érted?
(Sanyi: ) De fasza, de most, érted,
most az az alkoholista geci ott fekszik az árokban.
(Dávid: ) De most így akarsz kinézni?
(Sanyi: ) De hallod, légyszi, nagy Dávid! Kérlek, Dávid!
- Letérdelek előtted. - Hagyjál már!
Most mondjuk neked a fasza hírt, aztán meg...
Még egy jó hírt se mondtatok, srácok, csak itt követelőzöl, haver.
- Mondjak egyet? - Na.
Volt egy csöves, úgy hívjuk, hogy Francia sa...
Álljál le! Kussoljál, hadd mondjam!
Igen, és csak annyit látok, hogy ott jön kajak
az a Francia sapkás nevű faszi, akit nem tudom, hogy hívnak...
Késsel hadonászik.
És késsel hadonászik. És akkor követett minket késsel,
aztán ott a Markusovszky téren fölvett egy ilyen széttört üveget.
És azzal akart minket megszúrni.
Ezt hallgasd!
(női robothang: ) "Anyádba belenyomom a faszom,
és aztán belehugyozok a szájába,
és aztán meg a testére kenek egy kis gecit."
Várjál! Ezt hallgasd!
(női robothang: ) "Seggbe rakott öregisten lova verné belé
a rézzel cifrázott,
kóchengeres ráncos faszát a földönfutó ingyen kurva
világi öreganyádnak abba a kankós, bús picsájába. Elég cifra?"
Várjál!
(Dávid: ) Csak vázold fel! Csak nyugtasd meg a nézőket, hogy...
Győzz meg engem arról, hogy te nem leszel egy... egy...
Alkoholista csöves.
Alkoholista, csöves, drogos, semmirekellő szar, lusta geci.
Idefigyelj, geci! Elvégzem ezt a köcsög általános iskolát.
Utána elmegyek gimnáziumba.
Kitanulom ezt a gecis szakmát, ami az alpinista.
És, geci, levizsgázok meg minden, és megfogom, baszd meg,
és annyi pénzt fogok keresni, hogy luxusházam lesz, érted?
Na. Még a spakli is elhajlott.
Még csak 15 éves kis buzi vagyok, érted? Vágod eztet, nem?
Először kezdjünk egy kis diákmelóval,
és utána meg a nagyobbakkal.
(elektronikus zene)
- "(énekel: ) Én életem." - Az életed én vagyok.
- 18-at betöltöm... - Igen?
- Már nem dirigál nekem. - Mintha amúgy is tudna.
Dikk, hagynád, hogy szakadt zokniban járjak, szakad cipőben?
- Ühüm. - Hát, van már egy fajtád.
- Örököltem. - Tudjuk. Hogy haljál meg.
- Haljál meg te! Kuss! - Neked. Csicska geci vagy, te.
- Anyád. - Az is.
- Kapd be! - Kapd be te!
- Csapd ki! - Nem.
- Faszszopó! - Vagy te.
- Elmúlt? - Mi múlt el?
Vegyél mély levegőt!
És most maradj csendben!
Szakadtál.
- Ne bántsd! - Nem bántom, várj egy kicsit!
Sanyika téged nem szeret. Téged nem szeret.
Tudod, mi a tied. A Sanyi az enyém.
- Ő engem szeret. - Sanyi az enyém.
Kuss!
- (Sanyi: ) Kit hívsz? - Anyádat.
Mondd, hogy a matektanár nem engedett át!
- Szia, Móni! - (Móni: ) Na mondjad!
A matek- meg a kémiatanár nem engedte át,
azonkívül mindenből átlökdösték kettessel.
(Móni: ) Az szép.
- Anya! - Igen?
- Amúgy most haragszol? - Hát... Mindegy.
Nem minde... Nem mindegy, mert a bátya átment mindenből, öcsém.
Na, büszke vagyok rád, most ügyes voltál.
- Ez, tudod, mit jelent, Móni? - Mit jelent?
- Azt, hogy a... Azt... - (Timi: ) Anya! Anya!
Várj egy kicsit, anyáddal most én beszélek!
Ez azt jelenti, hogy a fiad nem hülye.
Már most el kéne költöznöm a gyászba.
(Attila: ) Sanyi meg én összeköltözünk,
és jön velünk a Rami is.
De ha Rami most nem lenne, csak Attilával ketten költöznénk össze.
- De vagyok. - És kurváznánk.
- De vagyok! De vagyok! - Tudom! Így nem tudunk kurvázni.
- Azt mondja, "és kurváznánk". - A rák vigyen el, te, rossz köcsög!
Mondjuk, Attila attól függetlenül még tud kurvázni.
Pontosan. Úgyse lesz normális kapcsolata soha.
Nagyon elkényelmesedtél, dikk.
(rap: ) "Egy gond, két gond, két gond,
többé nem vagyok már szétszórt, szétszórt
Úgy érzem magam, mint James Bond,
hogyha felállok, nem lesz több mélypont
Ja, harcolj azért, ami fontos, az álmaid éld meg
Egyszer kiröhögnek, aztán meg majd elítélnek
Használd az elmédet, ne ereszkedj térdre
Ha egyszer elindulsz, most már ne húzd be a féket
Nem vagyok én vándorlélek Soha többé, nem
Engem néznek a csibészek Bekapják a faszt
Kinn az utcán nincs már élet..."
- (Timi: ) Jó, jó, jó! - Tessék! Megfelel, főnök?
Egy...
(Rami: ) A fiadat etetem, itatom. Cigiztetem mindennap, és fürdetem.
- (Móni: ) Te urad, baszd meg. - De nem az én gyerekem.
Másodgyerekem, de azzal ne foglalkozz!
Bár ez így tegnap eléggé kikészített engem is.
(Dávid: ) Mert, mi történt?
Elment az Attilával este, de megvárta, míg a Móni elment.
Senki nem tudott semmit. Szóval azért volt egy kis idegesség.
Mondom, amikor kiejtette azt, hogy a Sanyi eltűnt,
nekem a kezem az így remegett, és még sírtam is mellékesen,
és alig bírtam abbahagyni. Móni nyugtatott.
(Timi: ) Kuss.
(férfi tévében: ) "De a tűz idején nem mindenki tartózkodott
az épületben, sokan hazautaztak a vizsgaidőszak alatt.
Az egyházkerület vezetése Facebookon kérte diákjait,
adjanak életjelet magukról..." (ajtócsukódás)
- Helló! - Cső!
(Dávid: ) Na cső.
(Sanyi: ) Te hallottál erről a kollégiumról?
(Dávid: ) Melyikről? Ja, ami leégett?
- (Sanyi: ) Ja, ja, ja. - Ti voltatok?
(Attila: ) Nem.
(Sanyi: ) És egyből azt feltételezed, hogy mi voltunk?!
(Dávid: ) De mi, láttátok, vagy kimentél, vagy...
(Sanyi: ) Nem, reggel az orvos mondta.
Meg anya is, izé, meg ugye láttam is reggel, amikor vittük a Timit.
(szirénázás)
"Két 15 és egy 16 éves fiú miatt égett le múlt héten
a Ráday utcai kollégium Budapesten.
Eleinte elektromos hibának tűnt, de a tűzvizsgálat kiderítette,
hogy szándékos gyújtogatás okozta a tragédiát."
(Erős Antónia: ) "Egy négygyerekes apa meghalt,
az épület pedig lakhatatlanná vált.
A fiatalok azt mondták, jó heccnek tűnt a gyújtogatás."
- Veres Sándor. - Orbán Viktor, áldás, békesség.
Ezt most már tudjuk. Itt elindult arra.
Egy vasajtó van kinn. Azt vettük észre, hogy ott füstöl.
Két percet kaptak a hallgatók,
hogy aki itt hagyta, azért a személyi igazolványát, elvigye.
Nyolc perc alatt voltak?
Nyolc perc alatt itt voltak. De hát ez három perc alatt...
Az egészet el kell bontani, lesz egy nagy udvarunk,
és lehet, hogy kell egy ennyi férőhelyes új kollégium a környéken.
(férfi: ) Van egy nyilvánvaló összefüggés aközött,
hogy ti meggyújtottátok a tüzet, és hogy meghalt ez az ember,
de természetesen nem akartá...
Az se kell úgy érezned, hogy te egy gonosztevő vagy,
mert az se jó, mert akkor az a saját életedet ellehetetleníti.
De hogy itt történt egy kurva nagy baj, amit végül is ti okoztatok,
még hogyha nem is szándékosan.
Jól gondolom-e azt, hogy ti meggyújtottátok a matracot,
és mivel egy vasajtó előtt volt, úgy gondoltátok,
hogy ott elég a matrac, oszt ennyi? Ezt jól gondolom?
- Igen. - Igen. Ez logikus is.
Én se gondolnám, hogy egy vasajtón át tud terjedni egy matrac tüze,
mondjuk, nem is próbáltam még ki.
Óriási különbség van a büntetési tételben.
A szándékos alakzatnál a büntetési tétel így, hogy halált okozott,
a horror büntetési tétel az 5-20 életfogytig,
a gondatlan alakzatnál meg a 2-8,
mind a kettő esetben enyhébb a fiatalkorúságod miatt,
de bármit csinálunk, hogyha téged itt keresztre feszítenek,
nyilván nem lenne ilyen, attól már nem fog föltámadni ez az ember.
Bármilyen szomorú is meg tragikus is, ami történt,
nem gondolom, hogy a te életedet is tönkre kell tenni azzal,
hogy mondjuk, bezárnak a tököli fiatalkorúak börtönébe,
ami az egyik legrosszabb hely egyébként tényleg,
és ott igazi durva, valódi bűnözők között el kell töltened éveket.
Én minden energiámmal azon lennék, hogy...
...tudjak...
...az ön...
...és családja...
...fájdalmán enyhíteni.
Fájdalmá...
Fájdalmán. Ön és családja fájdalmán enyhíteni.
(Sanyi: ) "Mi nem gondol... Mi nem gondol... gondoltunk volna arra,
hogy egy kis diákcsínyből ekkora tragédia történik.
Nekem is van édesapukám, aki nagyon sokat jelent nekem,
nem tudnám elképzelni a világot nélküle.
Ép ésszel nem is tu... tudom felfogni,
hogy milyen lehet valakinek elveszíteni a szerettét.
Tudom, hogy a férjét már nem tudom visszahozni,
de nagyon megbántam a történ...teket.
Szeretném kérni, hogy bocsásson meg nekem. A legidősebb fiú."
(Móni: ) Hú, baszd meg!
(Timi: ) Sanyika!
(férfi, tévében: )"...aki már több mint 14 éve horgászik."
(Dávid, suttogva: ) Jól vagy, Sanyi? Mi a helyzet?
"...és minden trükköt be kell vetni,
hogy az ember kifoghasson egy szörnyet."
Van kedved kijönni? Csináljunk valamit?
"...anélkül, hogy kidobnám a horgot, hogy megtaláljam a halat..."
"Attilával kitaláltuk, hogy menjünk be,
vegyünk körömlakklemosót.
Csak Attilánál nem volt annyi pénz, elkezdett veszekedni a kínaival,
Armand utána kifizette.
Utána mentünk tovább a játszótér fele,
és akkor Attilának mondtam,
háromszor elmondtam, hogy menjünk vissza, gyújtsuk meg azt,
menjünk vissza, gyújtsuk meg azt.
Nem is lett volna semmi gond,
hogyha... hogyha a kukát gyújtjuk meg, mert azt el lehet oltani,
meg az nem is megy tovább.
Tovább mendegéltünk ott a pályánál, Armand észrevette a szivacsot.
Mondta, menjünk oda, gyújtsuk meg azt.
Jó, Attila leguggol, mi takarjuk.
Armand megszólal neki egyszer: Állj föl, minthogyha hugyoznál!
Jó, Attila föláll, mi takarjuk, hugyozik,
közben a körömlakklemosót önti rá.
Behúztam a kabátomat, kivettem a belső zsebből a gyújtót,
odaadtam neki a faszomba, megfogta, odament, gyorsan meggyújtotta,
és elfutottunk a gecibe."
Most nem fogom az Attilát belemártani,
mert igazából azt tudom, hogy én is bűnös vagyok benne.
Azt nem kellett volna megcsinálni, ennyi.
(Dávid: ) Igazából a rosszaság, azt meg lehet fogalmazni,
hogy mi ez a dolog, és ezt miért csinálja az ember?
Gyerekfantázia ez a dolog. Azért csináljuk, mert nem akarunk felnőni.
Legalábbis én egyelőre még nem akarok felnőni.
(Sanyi: ) A viselkedésen változtatni kéne.
- (Attila: ) Stílus. - Hát stílus, mindenen.
Ez a nagyon nagyra vagyok magammal stílus,
ezen nagyon változtatni kéne. Hogy én vagyok a király meg minden.
(rapzene szól)
(Dávid: ) És akkor hogy érzed, hogy így jó hatással van rád a munka?
Most már vissza tudok nekik vágni azzal, hogy izé,
ha mondjuk nincs valamihez kedvem, akkor azt mondom nekik,
fáradt vagyok, mert dolgoztam egész nap, és akkor békén hagynak.
Szerencsére.
(férfi: ) És itt lesz fal?
(férfi: ) Mit csináltál ma? Semmit.
- Ki? - Te. Jó.
- Én? Mi semmit? - Sándor.
Mi? Én mindent.
Nem semmit. Csináltam a falakat, ezt most csinálom.
- Várjál, még mit csináltam? - Semmit.
- (Sanyi: ) Nem semmit! - Szóval semmit.
És szemét. Szemét, fuga... Sepregetés.
Alias semmi. Oké, kösz. Készen vagyunk.
(férfi: ) Mit csináltatok?
(Rami: ) Szerintem, ha őszinte egymással egy pár,
akkor ott a világ ellen mennek. Tudtam, hogy direkt megcsinálod.
Ugye hogyha én betöltöm a 18-at,
én szeretnék egy gyereket, hogyha megvan az a körülmény.
Hogy ne mondja azt, hogy igenis szar hazajönni,
vagy szar otthon lenni, vagy ilyesmi.
Mert hát nem esne neked szarul, hogy ha hazajönne egy gyerek,
és azt mondaná, hogy nem szeret otthon lenni?
(Sanyi: ) Nekem lesz egy családom,
én nem fogok úgy bánni velük, ahogy velem bántak,
mármint a gyerekkel, meg a faszom tudja. Hogyha ezt akarod megtudni.
(Rami: ) Ne, ez már valamilyen szinten egy lépés.
Három...
- Négy. - Négy...
- Öt. - Öt.
Hamm. Finom?
- (Rami: ) Fordítva! - (Sanyi: ) Nem, ez így van.
- (Rami: ) Sanyika, fordítva. - Várjál!
- (Rami: ) Szerintem. - Így van.
Na, adjál nekem nagy csókot!
A Ramit kikísérem, aztán melléd fekszek, jó?
Na, menjél be, apa telefonját vedd el a faszomba!
(lift halad)
- Itt. - Itt.
Ott van 86. És ez mekkora?
Az egyik komód az elfér ide, a másik meg oda.
Jó, de akkor innentől kezdve te alszol belül.
Jó, radiátort flexeljem le onnan?
(tévé:)"A tűzben meghalt négygyerekes férfi családjának ügyvédje szerint
nem csak a fiúk felelősek azért, hogy a tűz átterjedt az épületre,
ezért pótmagánvádat nyújtott be a kollégium két dolgozója ellen."
(tévé:)"Az ügyészség nem emelt vádat azok ellen a felelősök ellen,
akik azért felelősök, hogy az épületre átterjedt a tűz,
és én azt kívánom elérni, hogy ez ne így maradjon."
- Szerinted mi lesz a vége? - Halvány gőzöm sincs.
De mégis, mit gondolsz?
Nem tudom, nem is érdekel, megmondom őszintén.
De hogyhogy nem érdekel?
Hát, hogyha ő nem foglalkozik vele, én foglalkozzak helyette vele?
De hogy hiányzik neked, vagy nem?
Nem hiányzik, mert nagykorú, kész, elment.
Én is nagykorú voltam, örültem, hogy nem vagyok itthon.
- Ja. - Jó, de hát...
(Dávid: ) Hát ez az élet rendje, csak nyilván nem mindegy, hogy...
Jó, de nem így, ahogy ő csinálja.
Ugye elmagyaráztam neki, hogyha nincsen szakmája legalább,
vagy legalább jogosítványa, el van baszva az élete. Akkor megbaszhatja.
És most itthon van Sanyi, vagy nincs itthon eleve?
(Dávid: ) Nincsen.
Ja. Mert nem vette föl a telefonját, csak azért.
- (Dávid: ) Nekünk se. - Ja. Jó.
(telefon kicsöng) Csörgetheted azt reggelig.
(Sanyi: ) Halló!
(suttogva: ) Kérdezd meg, hogy mikor jön haza.
- Mikor jössz haza? - Nem tudom, majd.
Megint holnap jössz haza, akkor szét foglak verni.
(Móni: ) Jól van.
- Szeretlek. - Én is. Na, szia!
Szia!
(Rami: ) Nem tudják, hogy jövünk, ugye?
Nem. Váratlan vendégek leszünk.
(Sanyi: ) Csak ne legyenek kint cigizni.
(kopog)
- (Sanyi: ) Szép jó estét kívánok! - (Móni: ) Hát te?
(Sanyi: ) Hát mi, mi "te, te"? Hát miért?
Mi? Nem. Bálinték kocsival vannak.
Csönd már! Apád, izé, bent alszik, be van baszva.
- (Rami: ) Szia! - Az hiányzik, hogy...
Na, tele vagyunk, tele. Még nekem is hagyott, na.
- (Timi: ) Sanyika! - (Móni: ) Mi a fasz van?
- Hazajöttem, mi van? - Honvágya volt.
- (Sanyi: ) Kicseréljem? - Hát, jó lenne majd.
Ki tudom cserélni, jógyerek! Bentről hozok ragasztót,
meg, nem tudom, lemérem, hogy mekkora kell, így,
kipakolok mindent, és leragasztom.
Hallom, leraktad a jogsit, te kurva? Kedden már kapod a kocsidat?
- Mit kértél Attilától? - Dehogy kapom. Hülye vagy te?
(Sanyi: ) Ezt megveszem kamuban, öcskös. Mit beszélsz?
- Muti. - Ennyi.
Anyád!
Öntsed, és akkor szólok!
Jó.
- Na, "na zdarovje"! - Ó, drága jóisten!
Nézd, ott van, vegyük fel apát!
Megmondom, jó geciből készültél, jól ki vagy erősödve.
Az alapanyag jó volt. Érzem, hogy megfogtál.
Jól van.
Nem jól van, hanem "köszönöm apám, hogy..."
- Na, mi van már? - Dikk.
- Na! Hadd megyek a boltba! - Mit beszélsz?
Ez egy balos volt.
(Móni: ) Mint egy harcsa!
Segítség, orvos... Itt nem kell orvos még. Milyen legyen?
(Rami: ) Miért én izgulok?
A gyomrom györcse fent van a torkomban.
Nagyon rossz érzés. Neked kéne izgulni, nem nekem.
(nő: ) Sándor, fáradjon be!
(nő: ) Jó. Az ön vallomása a következő:
"Nem tartom magam rossz embernek,
és szándékosan soha senkinek nem akartam ártani.
De sajnos nagyon rossz körülmények között nőttem fel.
Hatan, a szüleimmel, két testvéremmel és nagymamámmal
laktunk egy mindössze 28 négyzetméteres földszinti,
önkormányzati bérlakásban.
Sokáig egy nagy ágyon aludt az egész család,
nekem csak egy szekrényrészem volt.
Ez a helyzet természetesen a tanulásban is akadályozott,
és emiatt a lehető legkevesebb időt töltöttem otthon.
Anyukám lehetőségeihez képest azért próbált mindent megtenni értünk,
volt idő, amikor három munkahelye volt,
de emiatt én rengeteget voltam szülői felügyelet nélkül,
sőt még a húgomra is sokszor én vigyáztam.
Az biztos, hogy azt egy életre megtanultam, hogy a tűz nem játék,
és soha életemben nem fogok többet semmi hasonlóban részt venni.
Minden erőmmel azon leszek, hogy a jövőben úgy éljek,
hogy legalább részben jóvátegyem
a felelőtlen ostobaságunk következményeit."
- Ezt tartja fenn? - Így van.
Ezt a nyilatkozatot most is. Bármi egyebet még kíván-e elmondani?
Nem.
Nem. Felkérem az ügyészt arra, hogy ismertesse a mértékes indítványt.
(ügyésznő: ) Az ismertetett tényállás alapján
az ügyészség indítványozza a bíróságnak,
hogy ítélje az első- és másodrendű fiatalkorú vádlottakat
hét év hat hónap szabadságvesztésre,
míg a harmadrendű fiatalkorú vádlottat
hat év nyolc hónap szabadságvesztésre.
(Dávid: ) "És mi az, ami erőt ad, vagy erre hogy tudsz felkészülni?"
(Sanyi: ) "Nem tudom."
"Elmondanám neki, hogy nagyon sajnálom,
meg hogy nem szándékos volt,
meg hogy nem gondoltam, hogy ez lesz belőle.
"Hát jó, nem látszik rajtam, hogy megbántam, de amúgy, baszd meg,
egy ilyet ki nem bánik meg, hogy egy ember meghaljon?
Most te is lehettél volna ott, ha mondjuk kollégiumban lennétek.
Például te. Vagy te. Ti is lehetnétek ott, baszd meg."
Mi lesz velünk?
Hát bekerülsz, kijössz, és akkor megvárlak.
És velem maradsz utána, meg előtte, meg...
- Igen. - Igen?
Igen.
(Dávid: ) Hát, ezt fogadd szeretettel. Ez most már a tiéd.
Holnap tali valahol?
Nem tudom, nem tudom. Majd jövök én, hogyha ráérek, jó?
Mikor érsz rá?
Holnap nem, esetleg a hétvégén, de nem ígérek semmit.
- Hétvégén? - Ja.
Oké.
Na jól van, Sanyikám, adj egy pacsit!