Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
- Živjo. Vas lahko posnamem? - Zakaj?
Tukaj živim, pogosto vas vidim, pa sem pomislil, da bi vas posnel.
Vsak človek je poseben.
Prestara sem za to.
Bi se vseeno pogledali?
Poglejte. Tako.
Dajte, lepi ste.
- Sem res lepa? - Ja.
Hvala. Koliko ste stari?
- Enaindvajset let. - Res?
Potem pa lep dan.
Na ulici hodimo drug mimo drugega
in včasih se sprašujem, o čem ljudje razmišljajo.
Večinoma o ničemer.
Tako si mislim.
V večini primerov...
Ljudje mislijo nase. Za druge jih ne briga.
Večinoma se grebejo, da bi uspeli na račun drugih.
Izstrelil sem se iz očetovega kurca,
naravnost naprej,
da bi bil prvi, ki bo zajokal proti nebu.
Mama me je nepremišljeno vrgla na ta svet.
Nisem pijanka, nisem nora, ampak je, kar je.
Jebite se vsi!
Vsi fukajo kot zajci,
jaz pa sem poštena ženska. Si ne zaslužim poštenega moškega?
Naslednja postaja je trg Boráros, Budimpešta.
Kaj je močnejše? Usoda ali volja?
- Usoda. - Usoda.
Dobrodošli. Ime mi je Viktor Orbán.
Svet se sooča s težavami.
Madžari preživljamo posebej težke čase.
Vsakdanje probleme bomo rešili,
če nam bo le uspelo obnoviti Madžarsko.
Ne smemo zapravljati časa.
Delo, pokojnine in življenjski stroški skrbijo vse.
Prave odgovore bomo našli samo skupaj.
Hvala, da ste me poslušali.
Ni slabo, Sanyi!
Veliko vas bo stalo, če boste z žogo razbili okno.
Jebenti.
Kaj je? So vas spodili?
Jaz sem David.
Lahko jaz.
Lahko je in fora.
Res fora.
Veš, kaj...
Sanyi...
Sanyi je dovolj neumen, da...
Daj mi že žogo!
Oprosti.
Pokaži kakšen trik.
Obrat, ollie, karkoli. Obrat, dve kolesi.
- Nam boš pokazal? - Lahko. Primi kamero.
Prav, jaz te bom snemal.
Čakaj, ne še, posnel bom rolko.
Slikaj me, ko bom v zraku.
Sem že.
Pridi ven na moj mali vrt, da ujamem te.
Zdaj sem majhen, a bom zrasel.
Trenutno deset milijonov ljudi spi,
šest milijonov jih seksa,
peder pa me snema s kamero.
Peder seksa, potem ga jebejo in potem...
Bednik!
Tista pizda debela nas snema.
Snemaj, snemaj, snemaj.
Prihaja!
- Na koncu velikanski neuspeh. - Posnel sem!
Sanyi, gremo na pico.
Kupil nam bo pico.
Lahko dve rezini?
- Koliko stane ena? - Ena je dovolj.
Je 350? Dajte, fantje.
- Super je bilo, ne? - Jebeno super si bil, ja.
Daleč sem šel. Daj petko.
Preštej, ker ne vem, če sem vrnila točno.
Bom.
Dober tek. Uživajte.
Hvala. Dober tek.
- Daj mi svojo številko. - Bom.
Vsekakor si izmenjajmo številke,
ker mislim, da se bo ta film nadaljeval.
Če danes ne bi vzel kamere s sabo,
vas ne bi mogel posneti.
- Samo ne daj na internet. - Ne bom.
Ne objavi, ko jemo pico.
Ko pa se učimo trikov na rolki,
lahko posnameš in daš na internet.
Ja, to lahko.
Ja, trike lahko daš gor.
Poleti smo res dobro skejtali,
a nas starši ne pustijo ven z rolkami.
Razumem. Ne morete vaditi.
Zdaj po tvoji zaslugi lahko.
Super. Potem pa dajte.
- Vstopi. - Grem.
Daj, prijatelj.
Lahko greš noter, na obisk.
Gremo, ja. Notri bom fotografiral.
Dober dan.
Jaz sem David.
Rad bi nas fotografiral.
Če nočete, ne bom.
Je to pravi fotoaparat?
Seveda. Ne vidiš?
Študiram snemanje filmov.
To ni fotoaparat, kamera je.
Smo lahko zunaj do 9h? On bo pazil na naju.
Pojdi, pojdi.
Na svidenje.
Iz nosu mi še vedno teče.
Jo lahko primem?
Natakni si kapo, uhlji ti bodo zmrznili.
Vseeno mi je.
Na svidenje.
- Kaj si posnel? - Tvojo babico.
Pokaži.
Poglej.
Tukaj si.
Vidi se tvoj grdi fris.
Zdaj!
- Mi smo trije lokalni idioti. - Res?
Pogumni idioti.
Ničesar se ne bojimo.
V šoli sem kot angel, ampak samo v šoli.
Nehajte, fantje.
Ne pokvarimo si dneva.
Če ste še tako poredni, ste pridni otroci.
Držite se skupaj, spoštujte drug drugega.
Ne posedate cele dneve pred televizorjem.
Jaz ne posedam.
- Sranje. - Jebenti.
Sanyi, ti si kriv.
Tega mulca bodo prej ali slej dobili.
- Jaz sem na vrsti! - Zdaj jo bom močno brcnil!
Jaz sem na vrsti!
Bežimo!
Kaj snemaš, fant?
K, U...
R...
C...
Kurci!
- Daj mi rumeno. - Na.
Začni v tem kotu, jaz pa bom v tem.
Najine črte se morajo čim večkrat križati.
Ups. Enkrat si.
Dvakrat.
Tri, štiri, pet, šest...
Kako je lepo.
Naj ti nekaj pokažem.
Zmorem vse, kar hočem.
Vse lahko premagam.
Vsako napako, ki jo najdem, lahko popravim.
Igrišče ti trga živce.
Veliko je drekačev.
Pretepamo se kot bratje, a ni nič resnega.
Včasih se pretepemo.
Pripravljamo se na stvarno življenje.
In zelo smo žilavi.
Misliš, da sta starša doma?
Ne vem. Otroka puščata ven sama.
Mogoče cele dneve delata.
Misliš, da je prepozno?
Ne še.
Kar potrkal bom.
Izvolita naprej.
Vstopita, gospoda.
Dober dan.
Obleci, kar si nosil danes,
Sanyi, pospravi svoje stvari.
David, pridi.
- V isti postelji spite? - Ja. Lahko greš naprej.
Poglej.
Sam sem narisal.
Super je.
- Že gremo? - Čakaj, gledam risbe.
- Kaj iščeš, Viktor? - Denar.
- Kakšen denar? - Babica ima še 20 forintov.
- Mama, sva lahko zunaj do 19h? - Ja.
Če dve minuti zamudita, dobita klofuto.
Prav, oči.
Gremo!
V hlače se bom.
Raje ne.
- Hočeš? - Da si ne bi drznil.
Skrivaj se drogiram.
Boš pol?
Ta idiot bo vzel.
Ne, Sanyi.
To je zdravilo za odrasle.
Sanyi!
Gremo.
Ne vzemi mi čevlja!
Prav ti je, gnoj nemarni.
Povaljal se je po pasjem dreku.
Jebenti, Sanyi.
Ne sekiraj se, obrisali te bomo.
Nič groznega, samo malo kakca.
Sanyi, glavo gor.
Debelo kožo imam.
Vsi vejo, da imam debelo kožo.
- Ne, nekdo to mogoče rabi. - Briga me.
Ne briga me, kaj si ljudje mislijo.
Če mislijo, da sem brezdomec ali pijanec.
Tiho. Počepni.
Ne vem, kako to gre.
To mesto pripada vsem
in povsod se počutiš kot doma.
Celo na ulici.
Mogoče je videti, kot da se samo igramo,
vendar to ni igra. Smrtno resno je.
To je last nekega brezdomca.
Ne, ne, ne!
Ne, pizda!
- Oči naju danes skoraj ni pustil ven. - Sobota je.
Ker sva ga zjutraj zbudila.
Doma imamo medenjake.
- Imeli smo jih. - Vse smo pojedli.
Samo košček je ostal.
Vidim, da si odrasel, Sanyi.
- Kako, da nista prišla prej? - Bila sva doma v Debrecenu.
Bosta prišla tudi v ponedeljek?
Naj jutri pridemo ali prideta vidva po nas?
Jutri bova vstala krog 13h, 14h, zato se lahko dobimo.
21. imam rojstni dan. Star bom devet let.
Nakladaš.
Samo osem let si star? Vzvratno rasteš, ne?
Pa ti?
Jaz bom čez en mesec in pol star 22 let. -Pa ja.
- Lahko jaz prvi? - Lahko, smrduh.
Viktor se vsak dan poserje.
Ti pa vsak dan poščiješ.
Potem sta idealen par.
- Ne rani me. - Ti samo pojdi.
Dobro. David.
- Viktor. - Kaj, če je pedofil?
Sledi nam.
Nočemo problemov.
Mislim, da ima probleme.
- Gotovo se je nasnifal lepila. - Kaj?
Ja, nasnifan je.
Niti tega ne ve, v katero zgradbo gremo.
Pridite pogledat, kako brezdomci kuhajo.
- Kaj kuhate? - Ratatuj.
Brez jajc. Z gobami in rižem.
Kot se kuha. Z gobami in rižem.
Brezdomec.com.
Boš filmar?
Ja, to študiram.
Potem ti bom pokazal klet.
Lahko posnameš film o tem.
- Aha. - Dobro.
Tako.
Lahko gremo skupaj.
Sanyi, pazi, kam stopaš. Viktor, ti tudi.
- Si v redu? - Ja.
Za nami.
Kako je umazano.
Kaj čem, tukaj živim.
Gremo lahko nazaj?
Tukaj živim, ne razumeta?
Mater.
Tudi jaz sem šel pijan dol.
To je moja vojna.
Nimam...
Ne začni vpiti. Pozdravi fante.
- Dober dan, gospod. - Usrane, pozdravi.
Živjo.
Lepo se obnašaj, da te ne užgem.
Smete pisati po zidovih?
Jasno.
Kdo pa ti bo kaj rekel? Nikogar ni, samo jaz.
Pazi!
Vrziva jih skupaj.
Mater, ljudje nimajo svojega doma.
Vsi hočejo samo moč.
Ljudi ne briga za tiste, ki živijo v revščini in umazaniji.
Pridi.
Babi, mi olupiš čebulo?
Spoznala sva neke brezdomce...
Tudi jaz sem eno leto in pol živela na ulici.
Toda umazani nismo bili nikoli. Ne jaz ne tisti, s katerimi sem živela.
Fant!
Stran te usrane noge.
Kako je luštkan.
Nehaj ga potiskati.
- Daj mi ga, moj je! - Ni!
Nehajta!
Sedi.
Umiri se.
Jaz sem mamin telesni stražar.
Umiri se.
Ko bo prišel oče, te bo on umiril.
Živjo, David.
Dober dan. Dobra kapa.
- Kam gremo? - Ne vem. Viktor?
Je že zunaj?
Kako to?
Mislim, da je na trgu Markusovszky.
Poiščimo ga.
- Kaj je s tvojo rolko? - Kaj?
Jo še imaš?
Ja.
Sándor, kaj misliš o delu?
Mislim, da je delo super.
Lahko zaslužiš denar za hrano.
Denar je koristen, ker si z njim lahko kupiš vse.
Karkoli na svetu.
Celo vesolje, če imaš 200 milijonov.
Kaj pa misliš o starših?
Starše imamo,
da ne bi...
Da se ne bi pretepali,
bili poredni, kadili, pili alkohola. Take stvari.
Starši so strogi,
a hočejo otrokom dobro ne glede na vse.
Celo če jih tepejo, jim hočejo dobro.
To je to.
Deborah! Deborah!
Deborah!
Sanyi! Sanyi!
Ujela te bom.
Spravljaš jo v smeh,
daješ ji rože, prstane in risbe.
In naenkrat se zaljubi vate.
Rada se imata dva do pet dni,
potem je konec. Ne?
Pravi idiot si.
Avto gre.
Sanyi, pazi!
Pojdi takoj domov.
Se ne znaš obnašati, idiot?
Kaj te je pičilo?
Poslovi se od Davida.
Jutri ne greš ven.
Zdaj je pa užaljen. Zaboga milega.
Morala bi delati stole, ne otrok.
Resno. Ali naslanjače.
Misli, da je življenje hec.
Moral se bo učiti na lastnih napakah.
To je vse, kar lahko rečem.
- Sine, se lahko vrneš? - Ti si prvi razred, ne jaz.
Ta sem jaz.
Zdaj pa prepiši.
Sedem.
Pa daj ti, če si tako pameten.
- Štirinajst minus osem? - Sedem.
- Kaj pišeš? - Številke.
Koliko je?
Jaz bom napisala celo nalogo.
To je v redu.
Zate mogoče je.
Kako dolgo jo delaš?
Deset minut, pa sem rešila skoraj celo stran.
Viktor, kje imam ocene?
Si pokazal Davidu?
Nočem mu pokazati.
Učenec lahko napreduje v drugi razred.
Vedenje, spremenljivo. Pridnost, dobro.
Slovnica, tri.
Književnost, tri.
Francoščina, dve.
Čestitam. Dobre ocene imaš.
Hvala, ja.
In čestitam, da si izdelal prvi razred.
Catch my baby...
Pojva skupaj.
Jebeš učitelje.
Samo uči se, uči se, uči se. Jebeš učenje.
Bingo!
V resnici sva nekoristna ulična fanta,
toda mama naju ima vseeno rada in naju sprejema.
Vsi bi mi radi govorili, kaj kurca bi moral delati.
SPERMA.COM
Rišem, kar hočem.
Nihče mi ne bo govoril, kaj naj rišem.
S temi čečkarijami ste zjebali ulico.
Zakaj ne čečkate doma? Sram vas bodi.
Rad bi razveseljeval ljudi, ker so žalostni pizduni.
Nekateri so žalostni, ker ne fukajo,
drugi jamrajo, ker morajo zgodaj vstajati
ali zjutraj niso popili kave.
Jaz sem superjunak, stari.
Rešil bom svet. Jaz sem, saj veš, Jezus.
Pokusita, to smo naredili skupaj.
Timsko delo.
Moja mama ti vedno daje hecna imena. Recimo, Shandi.
Shandi.
Sanyi si vedno nekaj izmišljuje. Da popeniš.
Šandri.
Točno po tilniku.
Tisti ptič je priletel noter in se tu posral.
Ptič na strehi? Morali bi ga ustreliti.
Ne bi ga smel udariti.
Zakaj ne?
Ker ti bo vrnil.
Vrni mi.
Nočem te poškodovati, življenje te bo dovolj kaznovalo.
Sem jih že dobil.
Nokavtiral te bom!
Kaj pa ti tukaj?
Ej.
- Kaj pa ti tukaj? - Mama!
Tukaj je! David je tukaj!
Glej.
Trda je.
Kam gremo? Kako dolgo boš ostal?
Gremo nekam sest.
Preveri baterijo in snemaj naprej.
Mogoče bo pretep.
Nehaj, Sanyi. Pusti, da povem.
Sanyi se je med uro plavanja začel dušiti.
Potem so šli k zdravniku in ga slikali z rentgenom.
Vsi krivijo Sanyija.
Ni prvič.
Nekateri bi se tepli, nekateri se ne bi zajebavali.
Bi se stepel z mano, če mu ne bi nič rekel?
Jebeni bolnik.
Ven smeta samo z Davidom, ker je Sanyi v šoli spet nagajal.
Smeta ven, če ju pripeljete nazaj domov.
Kdaj se moramo vrniti?
Najpozneje do 19h.
Mama, naju lahko peljeta kamorkoli?
Samo z velikimi fanti.
Ne s tistim drugim, majhnim.
Zaradi Sanyija nas bo spet obiskala socialna služba.
Zaradi tistega, kar je rekel v šoli.
Rekel je, da se vedno prepiramo in še druge stvari.
Ulegel se je na mizo in potem je učitelj rekel...
Upajmo na najboljše.
Če Sanyi med matematiko ne bi dremal
in lagal, zdaj ne bi imeli teh težav.
Ne razumem.
Rekla sem ti, da bodi v šoli priden.
Še en cvek, pa boš tepen.
Zdaj lahko gresta.
- Do 19.30 bodite doma. - Prav.
Stari, okužil se boš. Gremo.
Ne delaj tega.
Ne hodi v vodo, umazana je.
Sanyi!
Ne goltaj je. Si slišal?
Prav.
Glavo drži nad vodo.
Razmišljam o načrtih za prihodnost.
Ko bom imel veliko denarja,
bom pomagal domačim.
Hodil bom v telovadnico in postal najnevarnejši tip v mestu.
Tako sliko povečaš in potem spet pomanjšaš.
To je zumiranje.
- Živjo, Móni. - Živjo.
David te bo posnel, ko si poredna.
Bodi pridna, potem boš lepa.
Glej, David je tukaj.
Sanyi.
Kdaj si to snela s police?
Sanyi, poglej.
Poglej.
Jebi se.
Deset ur prosim Sanyija, naj vstane.
Pojdi stran.
Zvečer se bo gotovo igral na mobitelu.
Zmlinčila ga bom, če bo treba.
Vse delam jaz.
Kuham, perem, pospravljam in še v službo hodim.
Pravi, da bo poklicala socialno,
a bi morali prijaviti njenega sina, ker stalno pije.
Jebene pizde ničvredne.
- Bi se uredil? - Jedel bi.
Jedel boš, ko bo kuhano.
Dovolj mi je tega.
Sanyi je zabredel v težave.
Cel mesec ga ni bilo k pouku.
Zjutraj je šel od doma in se okrog 13h vrnil, kot da je bil v šoli.
Na lepem pa se prikaže socialna.
Skoraj so ga odpeljali.
Cel čas garam,
smrkavec mali pa cele dneve laže in mi jezika.
- Jezika. - Pusti me.
Zdaj še v šoli ne uboga.
To bo prej ali slej postal problem.
- Bolan sem, žal mi je. - Pa ja. Vsak lahko to reče.
Briga me.
Nisi pa bolan,
ko se je treba zajebavati in kaditi?
Briga me.
Jutri bom šel, samo daj mi jebeno opravičilo.
Zdaj je pa on jezen?
Klinc te gleda.
Ta mala je pa tudi obupna.
Počila jo bom.
Pojdi k očetu. Njemu hodi po glavi, ne meni.
Trapa mala.
Timi!
Gotovo sem lepa.
Očetu jo daj v usta.
Nehaj! Da mi takoj nehaš.
- Mami! - Ne grem v klet.
Premrzlo je, mir mi daj.
- Živjo. - Utihni.
Res lepo. Tiho.
Bog, mrači se, pa bom morala kmalu vstati.
Vstajam ob 3.30.
Sanyi!
Tako. Zdaj zapremo stranišče.
Daj, daj.
Sram me je, mrha.
Sram, da sem jim verjel.
Sram me je, mrha.
Iztakni si oči, naj telo ti izkrvavi.
Misel je abstrakcija, življenje nima usmiljenja.
Ko snamem masko, vse je črno.
Na roki boksar, življenje mi beži pred očmi.
Čutim, da znotraj krvavim.
Glej skozi to. Čakaj.
Ena, dve, tri, štiri...
Ena, dve, tri, štiri, pet, šest in dve na dnu.
- Osem. - Ne, samo šest.
Zgornja dva sta kost.
Ena, dve, tri, štiri, pet, šest...
- Kaj je to? - Pljuča.
Neki tip se je delal nevarnega,
Sanyjiju to ni bilo všeč, strgalo se mu je in ga je začel mlatiti.
- Komaj so me odtrgali od njega. - So ga, ampak s težavo.
Samo sedel sem in gledal.
Šest me jih je vleklo.
Potem pa sem videl, da Sanyi joka.
Na koncu sem šel tja in vprašal, kaj mu je.
- Kdo je jokal? - On.
- Res? - Zaradi živcev.
Tudi meni se je to zgodilo. Jokal sem zaradi živcev.
Šest me jih je poskušalo obvladati.
Star sem bil 12 let. Zdaj jih imam 15.
- To so... - Sledi opeklin?
To? Ne. Potem ti povem.
- On lahko dokaže, da... - Od nohtov je.
- Od nohtov tvoje punce? - Ne, od mojih.
Tako dolge nohte imaš?
Praskal sem se in je tako ostalo.
Daj nazaj.
Jebi se.
Nehaj snemati.
Kaj je, pičke? Je vroče?
Lep dolg kurac...
Spizdi od tam.
Najstniška leta so grozna. Delati začnejo, kar hočejo.
Mislijo, da lahko...
"Od jutri naprej bo prepovedano spati zunaj na javnih krajih.
Novi zakon tega ne dovoljuje več.
Policija bo tiste, ki so brez doma,
najprej samo opozorila,
po treh opominih pa lahko dobijo celo zaporno kazen."
Smeti moraš nesti ven.
To lahko zaspane Viktor.
Mu lahko narediš pridigo?
Cele dneve poležava.
Samo jaz delam.
Ja, samo vstane, pojé in gre ven.
Rit lena.
To so moji brki.
Za kaj je ta naprava?
Palico sem dal sem, da se bo moj sin okrepil.
Da bo imel v življenju več moči kot zdaj.
Rad bi videl, da se razvija. Pokaži, kaj zmoreš.
Rad bi, da to delaš dolgoročno.
Mrtev si.
Če to poješ, te bom ubil.
Sedi gor in se zavrti.
Zakaj ste se odločili preurediti dom?
Minilo je več let.
Zdaj bomo začeli preurejati.
Po čigavi zaslugi?
Sanyikovi.
Socialna služba nam je začela težiti
zaradi Sanyikovega obnašanja.
Če ne bi bilo mene, stanovanja ne bi preuredili.
To je res, ja.
Praktično sem vam pomagal.
No, vidite.
Toda kaj so rekli iz socialne službe?
Da moram do konca avgusta preurediti stanovanje.
Kupiti bojler, vse prenoviti.
Potem Sanyika ne bodo dali v rejo.
Da pri pouku ne bi nagajal, dva tedna nisem smel v šolo
zaradi tiste umazane kurbe z repkom.
Od tukaj ji pljunem v faco.
Zdaj je v šoli v redu.
Nehaj kaditi.
Zdaj pa se poslavljam od vas, ker slišim, da je notri cirkus.
Spet nori. Briga me.
Kako je živeti v takem?
S takimi ljudmi.
Lahko posnamem?
Ne bi smel.
Gremo.
Še huje zna biti.
Po navadi je še huje.
Vstopi, draga.
Kako ti gledaš na te razmere?
Pridi jutri ob 13.30,
ko bomo vse razbili.
Tudi vece. Potem bomo vse spakirali.
Si za?
Primi z obema rokama.
Poglej, kako se družita.
Samo počakaj, da prideš ven, pizda mala.
Če ne bodo prišli, bom vzela Timi...
Tukaj so, odpri.
Tok tok.
Vstopite.
- Živjo. - Živjo.
Živjo, Sanyi.
Pozdrav vsem.
- Ste se zbudili? - Jaz sem se morala.
- Ker kar naprej delaš. - Vzemi si piškote.
- Najlepša hvala. - Imam tudi par čevljev za Timi.
Živjo.
Kje imaš mišice?
- Ne ješ? - Jem.
- Pa Timi? - V vrtcu je.
Domov pride po 16. uri.
On je presuh, ona pa predebela.
Jaz tukaj ne morem nič.
Tudi moja tašča je suha. Jaz pa...
Že v redu.
- Sedi. - Hvala.
Kaj bo dobrega, Sanyi?
Nič.
Nič?
- Redno hodiš v šolo? - Ja.
V osmi razred?
- Sedmi. - Dobro.
Popravili smo.
- Moja sinova gresta na potovanje. - Lepo. Uredili smo vece.
Kako je lepo.
Greste?
Spodaj sonce, zgoraj zelenje.
Ko shujšam, prodam manj za več.
Na koncu koncev me je Szeged vzgojil,
ko pa je prišla slava, me je tudi pohodil.
Nosiš, dokler moreš,
moje zasluge vidijo tudi raperji.
Zaklel sem se, da ne bom prestopnik,
a vseeno cincam, medtem ko gre droga v osmo okrožje.
Moral sem začeti, torej sem to naredil pogumno.
Lažni videi.
Lažne slike, lažni všečki.
Mislil boš, da zapravim vse za slavo, kot bi kupoval kosilo.
Jebenti mater, drekač mali.
Kaj je bilo sinoči?
Nočem govoriti o tem.
Spomnim se samo, da smo pili, potem pa...
Pa bruhanje?
Kako je prišlo do tega?
- Kaj jaz vem. - Bil si zraven.
Kdo pa je bruhal?
Kako naj vem? Bili smo Armand, Attila in jaz.
Kakšen pa naj bi bil po dveh steklenicah vina?
Samo ti si bruhal, ne?
Pravim ti, da se ničesar ne spomnim.
Mislim, da smo sinoči nekam šli.
S trga Boráros smo se vračali peš.
Samo tega se spomnim.
Pojma nimam, kam smo šli...
Štekaš?
Nisem sodeloval.
Cel razred je lagal, ščitili so drug drugega, namesto da bi priznali.
Vreče suhega listja, ki so ga pometli.
Vreče smo raztrgali
in listje pred vhodom razmetali.
Stavim, da ste tudi zažgali papirnate prtičke.
Tega nismo naredili mi.
Pravkar si se izdal.
Av.
- Rekel sem ti, da nisem bil jaz. - Takrat si zažgal smetnjak
na trgu Bakáts.
Jaz sem morala pogasiti. To delajo ti predšolski smrkavci.
Videli smo, ko je brcala smetnjak.
Gotovo se je smejal. Je to smešno?
Ti mulec nemarni...
Nisi še močnejša od mene.
Jebenti.
Prav, močnejša si.
- Kdo je tvoj šef? - Ti si šef, kraljica in Bog.
Lagal sem.
Nehaj me brcati, ko ležim na tleh.
- Bajska. Prava bajska je. - Pusti rastline pri miru, Timi.
Sanyijevega očeta sem spoznala, ko sem imela 17 let.
Vedno je bil tak. Tu in tam je kakšen dan delal, potem pa nič.
Tudi zdaj ne dela.
Dojeti mora, da je zdaj oče treh otrok.
20 let sva skupaj, a ves ta čas
mogoče tri mesece nisem delala.
Pazi, da ti je ne zavežem okrog vratu.
Kaj naj vržem vate? Pridi sem!
Moral bi kupiti kondome. Manj bi me stali kot ti.
In manj skrbi bi imel.
Sanyi je bolj podoben očetu
in dedu. Tadva sta se vedno potikala okrog.
Njegov brat Viktor pa je po mami.
Len je kot njuna mati.
Ta punčka je zelo ljubka, a se ne bi smela roditi.
Fanta sta že dovolj stara.
Samostojna sta.
Ampak prav, ljubka je.
Mama te bo spremenila v služkinjo, kakršna je sama.
- Hov, hov. - Kako grozen pes si!
Timi, preveč imaš. Kdo ti je to dal?
- Mama. - Mama? No...
Upajmo, da ti ne bo slabo.
Moja mala Timi.
Ne maram okusa čokolade.
To ni čokolada.
Vem.
Nehaj, sicer jih boš dobila.
Nehaj, sem rekel.
Nehaj, da te ne počim.
Zakaj me pljuvaš, packa?
Na pomoč!
Nehaj me zabadati!
Si že pijan? Bruhaj v grmovje.
Ni več pijače. Ostalo nam je samo malo pivo.
Zmenili smo se, da se ne bomo šli napit.
- Jebi se. - Izteklo se je drugače.
- Imam svojo mero, nisem kot on. - Jaz tudi ne.
Sanyi, ni dovolj že to, da smo skupaj?
Ja, ampak gledati to pizdo pijano, ki leži v jarku...
Bi se ga nalila kot on?
- Daj, David, nehaj. - Pusti me.
- Vse dobre novice ti povemo. - Nič mi nisi povedal, stari.
Samo zahtevaš.
- Potem ti nekaj povem. - Pa daj.
Neki brezdomec je, kličemo ga tip s francoskim klobukom.
Utihni. Pusti, da povem.
Vidim tega tipa s francoskim klobukom,
kako maha z nožem in nam sledi.
Potem na trgu Markusovszky dvigne razbito steklenico
in nas hoče z njo zabosti.
Poslušajte to.
Poscal sem se v tvojo mamo in jo porival, dokler mi ni v njej prišlo.
Čakaj. Poslušajte.
Stari konj, pofukan v rit, bi moral poriniti svoj nagubani kurac
v gonorejsko pizdo tvoje pofukane mame.
Razloži preprosto. Opogumi gledalce.
Prepričaj me, da ne boš postal...
- Alkoholik, brezdomec... - Alkoholik, brezdomec, džanki.
Glej, idiot.
Končal bom to jebeno osnovno šolo,
potem pa šel v srednjo.
Izučil se bom za alpinista,
naredil jebeni izpit,
zaslužil kup keša
in si kupil luksuzno stanovanje. Štekaš?
Celo lopatko sem zvil.
Vse življenje je pred mano.
Navaden 15 let star drek sem.
Začel bom s študentskimi deli,
potem pa prešel k večjim poslom.
- Vse moje življenje. - Jaz sem tvoje življenje.
Ko bom star 18 let, mi ne bodo več mogli ukazovati.
Kot da ne gre tudi tako.
Bi res pustila, da nosim usrane stare nogavice in čevlje?
Res si nekaj posebnega.
- To je dedno. - Vsi to vemo.
- Crkni. - Ti crkni.
- Zgnij. - Utihni.
- Luzer. - Si ti.
- Tvoja mama. - Ona tudi.
- Jebi se. - Ti se jebi.
- Zdrkaj si ga. - Ne bom.
- Potegni mi ga. - To delaš ti.
- Si končal? - S čim?
Globoko vdihni.
Zdaj pa bodi tiho.
Strgala se je.
- Nehaj, boli ga! - Nič mu ne delam. Čakaj.
Ne mara te.
- Pozabi, Sanyi je moj. - Ne, mene ima rad.
Utihni!
- Koga kličeš? - Tvojo mamo.
Reci ji, da sem padel matko.
- Živjo, Móni. - Povej.
Padel je matko in kemijo. Drugo je naredil.
Lepo.
Mama?
Si jezna name?
No... Ni važno.
Ne, važno je. Hecal sem se, vse predmete sem naredil.
Bravo, sine. Ponosna sem.
- Veš, kaj to pomeni, Móni? - Kaj?
Čakaj, s tvojo mamo se pogovarjam.
To pomeni, da tvoj sin ni zabit.
Takoj bi se moral izseliti.
S Sanyijem bova skupaj živela z Rami.
Če Rami ne bi bila moja punca, bi bila samo midva.
- A sem. - In naročila bi si kurbe.
A sem!
Vem. Zato se ne smeva okrog zajebavati.
- Crkni. - Ati se lahko še naprej kurba.
Točno.
Itak ne bo nikoli imel poštene zveze.
Malo preveč si se sprostila.
En problem, dva problema, ampak to me ne gane preveč.
Počutim se kot James Bond.
Pokonci stojim, ne bo več padcev.
Bori se za tisto, kar je vredno, živi svoje sanje.
O tebi bodo govorili, nekoč pa so se ti smejali.
Misli z glavo, nikoli ne poklekni.
Ne pohodi zavore, ko si enkrat speljal.
Nisem izgubljena duša.
Ne bodo me podcenjevali ti klošarji, lahko mi ga povlečejo!
Ni več življenja na ulici...
Prav, prav.
Na. Si zdaj srečna, šefica?
Vroče, vroče, vroče.
Hranim ti sina, kopam ga, kupujem mu cigarete.
Tvoj dedec je.
Dedec, ne otrok. Kot pastorek mi je, ampak nič hudega.
Tvoj sposobni moški je.
Tudi meni je bilo včeraj grozno.
Zakaj? Kaj je bilo?
Sinoči je šel z Attilo ven, a je počakal, da je Móni odšla.
Nihče ni vedel. Znoreli sva.
Ko je rekla, da je Sanyi izginil, so se mi začele tresti roke.
Jokala sem in jokala. Móni me je tolažila.
"Zgradba v času požara ni bila polna,
ker so številni študenti v času izpitnih rokov odšli domov.
Predstojnik škofije je študente prosil,
naj na Facebooku potrdijo, da so živi in zdravi..."
- Živjo. - Živjo.
"Niso namreč vedeli, ali je bil kdo v zgradbi.
Nazadnje so morali iz študentskega doma evakuirati 80 ljudi."
- Si slišal za študentski dom? - Da je pogorel?
Ja.
- Si bil ti? - Ne.
Takoj si pomislil, da smo bili mi?
Si videl? Si bil v bližini?
Ne, zjutraj nam je povedal zdravnik.
Z mamo sva videla, ko sva Timi peljala v vrtec.
Fanta, stara 16 in 15 let, sta zakrivila
požar v študentskem domu na ulici Ráday v Budimpešti.
Sprva so mislili, da je bila vzrok električna napeljava,
toda preiskava je pokazala, da je tragedijo izzval požig.
V požaru je umrl oče štirih otrok, zgradba pa ni primerna za bivanje.
Fanta sta izjavila, da se jima je požig zdel "dober štos."
- Dober dan. - Dober dan. Jaz sem Viktor Orbán.
Vemo, da je požar izbruhnil tukaj.
Zunaj je okrog železnih vrat vidna škoda zaradi dima.
Študenti so morali v dveh minutah pobrati papirje in iti.
- So na kraj požara prišli v 8 minutah? - Ja.
Toda požar se je razširil v samo treh minutah.
Dom bi lahko podrli in v bližini zgradili novega.
O tem bi bilo treba premisliti.
Obstaja očitna povezava
med podtaknjenim požarom in smrtjo tega človeka.
Očitno tega nisi hotel,
zato ne misli, da si zel,
saj bi ti to uničilo življenje.
Vendar si vse to sranje izzval ti,
pa čeprav nenamerno.
Lahko domnevam,
da si, ko si zažgal vzmetnico pred železnimi vrati,
mislil, da bo zgorela samo vzmetnica?
Ja.
Logično. Tudi jaz bi mislil, da ogenj ne bo prišel skozi železna vrata.
Čeprav sam tega nisem nikoli naredil.
Kazni so tu zelo različne.
Za naklepni uboj ti lahko dosodijo od 5 do 20 let, pa tudi dosmrtno.
Za uboj na mah dobiš od 2 do 8 let.
V obeh primerih bi bila kazen blažja, ker si mladoleten.
Toda tudi če te križajo,
tega človeka ne bodo obudili v življenje.
Naj je še tako žalostno in tragično,
nesmiselno bi bilo uničiti življenje še tebi
s tem, da bi te poslali v zapor za mladoletne Tököl, kjer je grozno
in kjer bi leta živel med pravimi zločinci.
"Naredil bom vse,
da ublažim...
Žalost...
Ki jo čutite...
Vi in vaša...
Družina.
Žalost? -Da ublažim žalost, ki jo čutite vi in vaša družina.
"Nisva si mislila...
Nisva si mislila, da bo navadna šala povzročila takšno tragedijo.
Tudi jaz imam očeta in veliko mi pomeni,
zato si ne morem predstavljati, kako bi živel brez njega.
Sploh si ne morem predstavljati...
Sploh si ne morem predstavljati, kako bi bilo izgubiti ljubljenega človeka.
Vem, da vam ne morem vrniti soproga,
vendar svoje dejanje globoko obžalujem.
Prosim vas za odpuščanje. Starejši fant."
Mater.
Si v redu, Sanyi? Kaj je?
Bi šel ven? Greva kam in kaj počniva.
Z Atijem sva hotela kupiti aceton.
Ati ni imel denarja, zato se je začel prepirati z blagajničarjem.
Armand ga je kupil, potem pa smo šli proti igrišču.
Predlagal sem, da bi se vrnili h kakšnemu smetnjaku in ga zažgali.
Če bi zažgali smetnjak, bi bilo v redu,
ker se ogenj ne bi razširil.
Vendar smo šli naprej in Armand je opazil jogi.
Predlagal je, da ga zažgemo.
Ati je čepel, midva pa sva ga krila.
Armand je rekel Atiju, naj se dela, da ščije.
Ati je vstal in začel scati,
zraven pa polival jogi z acetonom.
Iz žepa sem vzel vžigalnik in mu ga dal.
Vzel ga je in prižgal, potem pa smo zbežali.
Ne bom zvrnil krivde na Attilo,
ker vem, da sem tudi jaz kriv.
Ne bi smeli tega narediti.
Zakaj se vam nagajanje zdi tako mikavno?
Zakaj moramo delati slabe stvari?
To je otroška fantazija.
To počnemo, ker nočemo odrasti.
Ali vsaj še ne.
Moral bi spremeniti svoje vedenje in stil.
- Kaj točno? - Svoje stališče, vse.
Stališče "jaz sem glavni."
"Jaz sem kralj."
Se ti zdi, da delo dobro vpliva nate?
Če nočem narediti česa, kar mi starša ukažeta,
zdaj lahko rečem, da sem cel dan delal.
In pustita me pri miru.
Na srečo.
Kaj si naredil danes? Nič.
- Jaz? - Ti, ja.
Kako to misliš, nič?
Sanyi...
Vse delam. Zidov se nisem dotaknil.
Zdaj to delam. Čakaj. Kaj še...
- Nič. - Zakaj nič?
Plus zidovi.
Nič plus smeti.
Smeti, zidovi,
fugiranje, ometavanje...
Daj.
Znano tudi kot nič. Hvala.
To je vse.
Mislim, da dva, ki sta med sabo iskrena,
lahko osvojita ves svet.
Vedela sem, da boš to naredil.
Ko bom starejša, bi rada imela otroka. V pravih razmerah.
Potem bi govoril, da noče iti domov
ali biti doma.
Ne bi bilo grozno, če bi ti otrok rekel, da ne mara biti doma?
Če bom imel otroke, z njimi ne bom delal, kot sta moja z mano.
Če to sprašuješ.
Tudi to je nekaj.
Tri...
Štiri...
Pet...
Popij.
Je dobro?
- Na drugo stran. - Ne, tako.
- Na drugo stran. - Čakaj.
Tako.
Poljubi me. Spremil bom Rami in prišel ležat k tebi.
Pojdi v posteljo in vzemi očijev mobitel.
Vem, vem.
Tako.
Šestinosemdeset.
Koliko je dolgo?
Tu je prostor za en predalnik, tam za drugega.
Prav, ampak spal boš pri steni.
Hočeš, da prerežem radiator?
Odvetnik žrtve, očeta štirih otrok, ki je umrl v požaru,
pravi, da tragedije ni povzročilo samo dejanje treh fantov,
zato je vložil tožbo
proti uslužbencem študentskega doma.
Proti tistim, ki so odgovorni za to, kako se je požar
širil po zgradbi, obtožnica ni bila vložena.
To bi rad spremenil.
Kako, mislite, da se bo to končalo?
- Ne vem. - Toda kaj mislite?
Ne vem in mi ni mar.
Kako vam ni mar?
Če njemu ni mar, zakaj bi bilo meni?
- Ga pogrešate? - Ne.
Odšel je. Tudi jaz sem bil pri 18. srečen, da sem šel od doma.
Tako to gre. Ampak vseeno.
Ampak ne tako, kot dela on.
Razložil sem mu. Če nimaš poklica
ali vsaj vozniškega dovoljenja, boš najebal.
- Je Sanyi doma? - Ne.
- Na telefon se ne oglaša. - Tudi nama ne.
Super.
Lahko ga kličeš, kolikor hočeš.
Halo?
Vprašaj ga, kdaj se vrne domov.
Kdaj se vrneš domov?
Ne vem. Drugič.
Če prideš jutri, te bom pretepla.
- Rada te imam. - Tudi jaz tebe. Adijo.
- Ne vedo, da prideva? - Ne.
Presenetila jih bova.
Upam, da zunaj ne piha.
Dober večer, dame in gospodje.
- Bálint je prišel z avtom. - Tiho, oče spi.
Spet se ga je nažrl.
Poln je.
Celo meni je malo pustil.
- Doma nimaš hrane? - Ne, samo preverjam.
- Pogrešal je dom. - Ti popravim?
Lepo bi bilo.
Iz službe lahko prinesem lepilo,
izmerim in popravim.
Menda si dobil vozniško in boš v torek dobil avto.
Ne. Si neumen?
- Si že kdaj to videl? - Na tržnici nabavim lažnega.
O čem govorita?
Pokaži.
- Tako se to dela. - Bravo.
Samo toči, povedal bom, kdaj.
Tako.
Na zdravje.
Bog.
Snemajmo očija.
Priznati moram, da si krepkejši.
Delal si z dobro surovino.
- Dobro porabljena sperma. - Pa ja.
Nič pa ja. Moral bi mi biti hvaležen.
- Odjebi! - Sranje.
- V trgovino grem. - O čem govoriš?
Zvija se kot riba.
Rabim zdravniško pomoč?
Ne še.
Zakaj imam jaz tremo? Cmok imam v grlu.
Grozen občutek.
Ti bi moral biti živčen, ne jaz.
Naj obtoženec stopi v sodno dvorano.
Vaša pisna izjava se glasi:
"Nimam se za slabega človeka. Nikomur nisem hotel škoditi.
Žal sem odrasel v slabih razmerah.
Šest nas je živelo v občinskem stanovanju s površino 28 m2,
med njimi moja babica, brat, sestra in moja starša.
Dolgo smo spali v eni postelji.
Zase sem imel samo delček omare.
Te okoliščine so vplivale tudi na moje učenje,
saj sem hotel biti čim manj doma.
Mama se je trudila. Nekoč je imela tri službe,
zato sem veliko časa preživel brez nadzora staršev.
Včasih sem moral paziti na mlajšo sestro.
Izučilo me je. Ne smem se igrati z ognjem
in nikoli več ne bom naredil česa podobnega.
Trudil se bom, da se bom nekako odkupil
za posledice svojih neodgovornih in neumnih dejanj."
- Stojite za to izjavo? - Ja.
- Bi želeli izjaviti še kaj? - Ne.
Tožilca prosim, da predlaga kazen.
Na osnovi predloženih dokazov tožilstvo predlaga sodišču,
da prvo- in drugoobtoženemu mladoletniku dosodi
zaporno kazen 7 let in 6 mesecev,
tretjeobtoženemu mladoletniku pa 6 let in 8 mesecev.
Kaj ti daje moč? Kako se lahko pripraviš na zapor?
Ne vem.
Povedal bi mu, da mi je žal in da je bila nesreča.
Da si nisem mislil, da se bo tako končalo.
Vem, da se ne vidi, da se kesam, ampak kdo se ne bi kesal?
Človek je umrl.
Če bi živel v tistem domu, bi bil to lahko ti.
Ti, recimo.
Ali ti.
Lahko bi bil ti.
Kaj bo z nama?
Odslužil boš kazen, prišel ven in jaz te bom čakala.
Boš ostala z mano prej in potem?
- Ja? - Ja.
To ti dajem z ljubeznijo.
Zdaj je vse tvoje.
Se jutri vidimo?
Ne vem.
Prišel bom, ko bom imel čas.
Kdaj bo to?
Jutri gotovo ne.
Mogoče čez vikend, ampak obljubiti ne morem nič.
- Ta vikend? - Ja.
Prav.
Daj petko, Sanyi.
V času, ko je film izšel, več kot pet let po incidentu,
Sanyijev sodni postopek še vedno ni bil končan.
MEDIATRANSLATIONS