Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
Hej! Mogu li da Vas snimim? -Zašto?
Živim ovde i često Vas viđam pa rekoh, mogao bih da Vas snimim.
Svi ljudi su posebni.
Prestara sam za to.
Želite li svejedno da se pogledate?
Pogledajte! Ovako.
Dajte, izgledate sjajno!
Stvarno izgledam sjajno? -Da.
Hvala. Koliko imate godina?
- Dvadeset jednu. - Stvarno?
Onda Vam želim ugodan dan.
Prolazimo jedni pored drugih na ulici
i ponekad se pitam šta je ljudima na pameti.
Uglavnom ništa.
To ja mislim.
U većini slučajeva...
Ljudi misle samo na sebe. Nije ih briga za druge.
Laktaju se kako bi se probili na račun drugih.
Izleteo sam iz tatine kite,
ispaljen pravo napred,
kako bih bio prvi koji će zaplakati prema nebu.
Mama me nepažljivo izbacila u ovaj svet.
Nisam alkos, nisam ludača, ali što jeste, jeste.
Jebite se svi!
Svi se jebu kao zečevi,
a ja sam čestita žena. Zar ne zaslužujem čestitog mušarca?
Sledeća stanica je trg Boraroš, Budimpešta.
Šta je jače? Sudbina ili volja?
- Sudbina. - Sudbina.
Dobrodošli. Zovem se Viktor Orban.
Svet se suočava s teškoćama.
Mi, Mađari, nalazimo se u naročito teškim vremenima.
Svakidašnje probleme ćemo rešiti,
ako uspemo obnoviti Mađarsku.
Ne smemo traćiti vreme.
Rad, penzije i troškovi života sve nas brinu.
Prave odgovore naći ćemo zajedno.
Hvala što ste me saslušali.
Nije loše, Šanji!
Mnogo će vas koštati ako razbijete staklo loptom.
Jebem ti!
Šta? Rekoše, nosite se?
Zdravo, ja sam David.
Mogu ja.
Ovo je lako i gotivno.
Baš gotivno.
Znaš šta?
Šanji...
Šanji je dovoljno glup da...
Daj mi više loptu!
Oprosti!
Izvedi neki trik!!
Okret, bilo šta. Okret, dva točka.
- Hoćeš da nam pokažeš? - Može. Pridrži kameru!
Dobro, ja ću te snimati.
Čekaj, ne još! Snimiću skejt.
Napravi fotku, dok sam u vazduhu.
Jesam.
Izađi u moj mali vrt, želim da te uhvatim.
Sad sam mali, ali brzo ću porasti.
U trenutnoj situaciji, deset miiliona ljudi spava,
šest miliona ima seks,
a peder me snima kamerom.
Peder se seksa, a onda ga jebu i onda...
Ništarijo!
Ova debela pizda nas snima.
Snimaj, snimaj, snimaj!
On dolazi!
- Veliki neuspeh na kraju. - Snimio sam!
Šanji, idemo po picu!
Kupiće nam picu.
Može dva parčeta?
- Koliko jedno košta? - Jedno je dosta.
Da li je 350? Dajte, momci!
- Bilo je gotivno, zar ne? - Da, bio si jebeno super.
Otišao sam daleko. Baci kosku!
Prebroj, nisam sigurna da sam tačno vratila.
Hoću.
Prijatno! Uživajte!
Hvala. Prijatno!
- Daj mi svoj broj! - Hoću.
Svakako razmenimo brojeve,
jer mislim da će se ovaj film nastaviti.
Da nisam danas poneo kameru,
ne bih mogao da vas snimim.
Nemoj da staviš na net! -Neću.
Nemoj da staviš dok jedemo picu.
A kad učimo trikove na skejtu,
to možeš da snimiš i staviš na net.
Da, to možemo da stavimo.
Da, možeš da staviš trikove.
Jako smo dobro vozili skejt letos,
ali roditelji nas ne puštaju napolje sa skejtovima.
Razumem. Ne možete da vežbate.
Sad možemo, zahvaljujući tebi.
Gotivno. Hajde!
- Uđi! - Idem.
Hajde, brate!
Možeš da uđeš i posetiš nas.
Da, idemo. Unutra ću fotkati.
Zdravo.
Ja sam David.
Želi sve da nas fotografiše.
Ako ne želite, neću.
To je pravi foto-aparat?
Naravno, ne vidiš?!
Studiram film.
To nije foto-aparat, nego kamera.
Možemo li da ostanemo napolju do 9? Oni će paziti na nas.
Hajde, hajde!
Doviđenja.
Nos mi još curi.
Mogu da je uzmem?
Zašto ne staviš kapu? Uši će ti se smrznuti.
Nije me briga.
Doviđenja.
- Šta si snimio? - Tvoju baku.
Daj da opet vidim!
Pogledaj!
Evo te.
Vidi se tvoja ružna faca.
Sad!
Mi smo tri lokalna idiota. -Stvarno?
Hrabra idiota.
Ničega se ne bojimo.
U školi sam poput anđela, ali samo u školi.
Prestanite, momci!
Nećemo da pokvarimo dan.
Ma koliko bili nevaljali, svejedno ste dobra deca.
Držite se zajedno, poštujete jedan drugog.
Ne sedite po ceo dan pred televizorom.
Ja ne sedim.
- Sranje! - Jebem ti...
Šanji, ti si kriv.
Tog malog će kad-tad uhvatiti.
- Moj red! - Sad ću je jako udariti!
Moj je red!
Bežimo!
Šta to snimaš, sinko?
K, I...
T...
E...
Kite!
- Daj mi žutu! - Evo.
Počni od ovog ćoška, a ja ću od ovog.
Cilj je da nam se crte što više puta ukrste.
Ups! Jesi jednom.
Dva puta.
Tri, četiri, pet, šest...
Prelepo!
Da ti nešto pokažem.
Mogu šta hoću.
Mogu da porazim s čime se suočim.
Naći ću grešku u svetu i ispraviću je.
Igralište ti kida živce.
Ima puno seronja.
Tučemo se kao braća, ali nije ništa ozbiljno.
Ponekad istučemo jedan drugog,
pripremamo se za stvarni život.
I veoma smo žilavi.
Misliš, roditelji su kod kuće?
Nisam siguran, ali puštaju decu napolje samu.
Možda rade po ceo dan.
Misliš da je prekasno?
Nije još.
Jednostavno ću pokucati.
Izvolite, uđite!
Gospodo, uđite!
Zdravo!
Stavi ono što si danas nosio.
Šanji, počisti svoje stvari.
Davide, dođi!
- Spavate u istom krevetu? - Da. Možeš ući.
Pogledaj!
Sam sam ih nacrtao.
Super su.
- Već idemo? - Čekaj, gledam crteže!
Šta tražiš, Viktore? -Novac.
- Kakav novac? - Baka ima još 20 forinti.
Mama, možemo li biti napolju do 19? -Da.
Ako kasnite dva minuta, šamar.
Dobro, tata.
Idemo!
Usraću se.
Bolje nemoj.
- Hoćeš to? - Da se nisi usudio!
Potajno se drogiram.
Hoćeš pola?
Ovaj idiot će uzeti.
Nemoj, Šanji.
To je lek za odrasle.
Šanji!
Idemo, jebote!
Nemoj da mi uzmeš cipelu!
Tako ti i treba, govno odvratno.
Uvaljao se u pseće govno.
Jebem ti, Šanji.
Bez brige, obrisaćemo.
Ništa strašno, samo malo kakice.
Šanji, razvedri se!
Žilav sam.
Svi znaju da sam žilav.
- Nemoj, nekome možda treba. - Boli me briga.
Nije me briga šta ljudi misle.
Ako misle da sam beskućnik ili pijanac.
Tiho! Čučni.
Ne znam kako to ide.
Ovaj grad pripada svima
i svuda se osećaš kao kod kuće.
Čak i na ulici.
Možda izgleda kao da se samo igramo,
ali ovo nije igra. Smrtno je ozbiljno.
Ovo pripada nekom beskućniku.
Nemoj, nemoj, nemoj!
Nemoj, jebem ti!
Tata nas danas skoro nije pustio napolje. -Ali subota je.
Da, zato što smo ga ujutro probudili.
Slušajte! Imamo kod kuće medenjak.
- Imali smo ga. - Sve smo pojeli.
Ostao je samo komadić.
Vidim da si odrastao, Šanji.
- Kako to da pre niste došli? - Bili smo kod kuće u Debrecenu.
Hoćete li biti ovde u ponedeljak?
Želite da dođemo sutra ili ćete vi doći?
Sutra ćemo ustati oko 13 -14 h, pa možemo da se nađemo.
Rođendan mi je 21. Punim devet godina.
Sereš.
Sad imaš samo osam? Ideš unazad, zar ne?
A ti?
Ja ću za mesec i po napuniti 22. -Kako da ne!
- Mogu ja prvi? - Možeš, smrdo.
Viktor se svakog dana usere.
Svaki dan se upišaš.
Onda ste savršeni jedan za drugog.
- Nemoj da me povrediš. - Idi samo!
Dobro... Davide!
- Viktore! - Šta ako je pedofil?
Prati nas.
Ne želimo probleme.
Mislim da ima nekih problema.
Sigurno se naduvao lepka. -Šta?
Da, naduvan je.
Čak i ne zna u koju zgradu idemo.
Dođite da snimite kako beskućnici kuvaju.
- Šta se kuva? - Ratatuj.
Bez jaja. S gljivama i pirinčem.
Tako se pravi, s gljivama i pirinčem.
beskucnik.com.
Bićeš filmadžija?
Da, to studiram.
Onda ću ti pokazati podrum.
Možeš da snimiš film.
- Aha. - Dobro.
Ovako.
Možemo zajedno.
Šanji, pazi gde staješ! I ti, Viktore!
- Jesi dobro? - Da.
Za nama.
Veliki nered.
Ali šta ću? Tu živim.
Možemo li nazad?
Tu živim, zar ne razumete?
Jebote...
I ja sam pijan sišao.
Ovo je moj rat.
Nemam...
Nemoj da počneš da vičeš. Pozdravi momke!
- Dobar dan, gospodine. - Seronjo, pozdravi se!
Zdravo.
Budi dobar ili ću te zviznuti.
Sme li da se šara po zidovima?
Naravno.
Ko će te ukoriti? Nema nikog osim mene.
Pazi!
Bacimo ih zajedno.
Jebote, ljudi nemaju svoj dom.
Svi samo žele moć.
Ljude nije briga za one koji žive u siromaštvu i prljavštini.
Dođi!
Bako, oguliš mi luk?
Upoznali smo neke beskućnike...
I ja sam godinu i po živela na ulici.
Ali nikad nismo bili prljavi. Ni ja, ni ljudi s kojima sam živela.
Čoveče!
Sklanjaj usrana stopala!
Jako je sladak.
Prestani da ga guraš!
- Daj mi ga, moj je! - Nije!
Prestanite!
Sedi!
Smiri se!
Mamin telohranitelj sam.
Smiri se!
Kad se tata vrati, pomoći će ti da se smiriš.
Šta ima, Davide?
Dobar dan. Gotivna kapa.
- Kuda idemo? - Ne znam. Viktore?
Već je napolju?
Kako to?
Na trgu Markušovski je.
Potražimo ga.
Šta ti je sa skejtom? -Šta?
Još ga imaš?
Da.
Šandore, što misliš o radu?
Rad je sjajan!
Možeš da zaradiš novac za hranu.
Novac je koristan, jer njime možeš bilo šta da kupiš.
Bilo šta na svetu.
Čak i ceo svemir, ako imaš dve stotine stotina miliona.
A šta misliš o roditeljima?
Imamo roditelje...
Kako ne bismo...
Tukli se,
bili nevaljali, pušili, pili alkohol. Takve stvari.
Roditelji su strogi,
ali žele da zaštite decu bez obzira na sve.
Čak i ako ih tuku, pokušavaju da ih zaštite.
To je to.
Debora! Debora!
Debora!
Šanji! Šanji!
Uhvatiću te.
Zasmejavaš je,
daješ joj cveće, prstenje i crteže.
I odjednom se zaljubi u tebe.
Volite se dva do pet dana.
I onda je gotovo. Zar ne?
Pravi si idiot!
Ide auto.
Šanji, pazi!
Idi odmah kući!
Zar ne znaš da se ponašaš, idiote?
Šta te spopalo?
Pozdravi se s Davidom. Odmah!
Sutra ne ideš napolje!
Sad je uvređen. Zaboga!
Trebalo je da pravim stolice, a ne decu.
Stvarno. Ili fotelju.
Misli da je život mačji kašalj.
Moraće da uči na svojim greškama.
Samo to mogu da kažem.
- Sine, možeš li da se vratiš? - Ti si prvi razred, ne ja.
Ovaj sam ja.
Sad prepiši!
Sedam.
Ako si tako pametan, ti to radi.
Četrnaest manje osam? -Sedam.
- Šta to pišeš? - Brojeve.
Koliko je?
Ja radim sav domaći.
To je u redu.
Možda tebi.
Koliko dugo radiš?
Desetak minuta, a već sam skoro rešla celu stranicu.
Viktore, gde su mi ocene?
Jesi pokazao Davidu?
Ne želim da mu pokažem.
Učenik može u drugi razred.
Ponašanje promenjivo. Marljivost dobra.
Gramatika tri.
Književnost tri.
Francuski dva.
Čestitam! To su dobre ocene.
Da, hvala.
I čestitam što si prošao prvi razred.
Zagrli me, dušo...
Pevajmo zajedno.
Jebeš učitelje.
Samo uči, uči i uči! Jebeš učenje!
Bingo!
Mi smo ustvari beskorisna ulična deca,
ali mama nas svejedno voli i prihvata.
Svi bi da mi govore koji kurac treba da radim.
SPERMA.COM
Crtam ono što hoću.
Niko mi neće govoriti šta da crtam.
Sjebali ste ulicu svojim škrabanjem.
Što to ne radite kod kuće? Sram vas bilo!
Želim da razveselim ljude, jer reč je o tužnim pičkama.
Neki su tužni, jer ništa ne jebu,
drugi se žale, jer moraju rano da ustaju
ili ujutro nisu popili kafu.
Ja sam superjunak, brate.
Spasiću svet. Ja sam ti, ono, Isus.
Probajte! Svi smo to radili.
Timski rad.
Moja mama ti uvek daje smešna imena. Recimo, Šandi.
Šandi.
Šanji uvek smišlja nešto da pošandrcaš.
Šandri.
Pravo po vratu!
Ona ptica je ušla i posrala se.
Ptica na krovu? Trebalo bi da je upucamo.
Nije trebalo da ga udariš.
Zašto ne?
Jer će ti gadno vratiti.
Vrati mi!
Ne želim da te povredim, život će te dovoljno kazniti.
Već sam dobio.
Nokautiraću te!
Otkud ti ovde?
Hej!
- Otkud ti ovde? - Mama!
Ovde je! David je ovde!
Gledaj!
Tvrda je.
Kuda idemo? Koliko ostaješ?
Idemo negde da sednemo.
Proveri bateriju i nastavi da snimaš!
Možda bude tuče.
Smiri se, Šanji! Daj da ispričam priču.
Šanji je za vreme časa plivanja počeo da se guši.
Onda su otišli lekaru i uradili rendgen.
Svi krive Šanjija.
Nije prvi put.
Neki su spremni za tuču, ali neki ne žele da se zajebavaju.
Da li bi se potukao sa mnom da mu ništa nisam rekao?
Onaj jebeni bolesnik.
Možete napolje samo sa Davidom, jer je Šanji opet pravio probleme u školi.
Momci, možete napolje, ako ih Vi vratite.
Kad treba da se vratimo?
Najkasnije do 19 h.
Mama, možemo li bilo kuda s njima?
Samo sa velikim momcima.
Ne s onim drugim malim.
Zbog Šanjija će nas opet posetiti Socijalna služba.
Zbog onoga što je rekao u školi.
Rekao je da se uvek svađamo i druge stvari.
Legao je na sto, a učitelj je rekao...
Nadajmo se najboljem.
Da Šanjika nije dremao na matematici
i govorio one laži, ne bismo imali tih problema.
Ne razumem.
Rekla sam ti da budeš dobar u školi.
Još jedan negativan bod i biće batina.
Možete sad da idete.
Vratite se do 19.30 h. -Važi.
Druže, inficiraće ti se! Idemo!
Čoveče, ne radi to!
Ne idi u vodu, nije čista.
Šanji!
Nemoj da ti uđe u usta. Čuješ?
Dobro.
Drži glavu iznad!
Razmišljam o svojim planovima za budućnost.
Kad budem imao mnogo novca,
pomoći ću porodici.
Ići ću u teretanu i postati najopasniji tip u gradu.
Tako se slika povećava, a onda opet smanjuje.
To je zumiranje.
- Zdravo, Moni! - Zdravo!
David će te snimiti dok si nevaljala.
Budi dobra, onda ćeš biti lepa.
Gledaj, David je ovde...
Šanji!
Kad si ovo skinula sa police?
Šanji, gledaj!
Gledaj, gledaj!
Puši kurac.
Molim Šanjija deset sati da ustane...
Sklanjaj se s mene!
Noćas će se sigurno igrati na telefonu.
Zgaziću ga, ako budem morala.
Sve radim.
Kuvam, perem, čistim i još radim.
Ona kaže da će zvati Socijalnu,
ali trebalo bi prijaviti njenog sina, pije kao smuk.
Bezvredne jebene pizde.
- A da se središ? - Jeo bih.
Ješćeš kad bude gotovo.
Dosta mi je toga.
Šanji se uvalio u probleme.
Ceo mesec ga nije bilo u školi.
Odlazio je ujutro i vraćao se oko 13 h kao da je bio u školi.
Odjednom se pojavi Socijalna.
Skoro su ga odveli.
Sve jebeno vreme radim,
a mali gad po ceo dan laže i odgovara mi.
- Odgovara! - Pusti!
Sad je i u školi neposlušan.
To će pre ili kasnije postati problem.
- Bolestan sam, žao mi je. - Baš. Svako to može reći.
Baš me briga.
Ali nisi dovoljno bolestan
kad se treba zajebavati i pušiti?
Briga me.
Otići ću sutra, ali daj mi jebeno opravdanje.
Sad se on ljuti? Jebote...
Idi dođavola!
A ova mala? I ona je grozna!
Udariću je.
Idi ocu. Njega izluđuj, a ne mene.
Šupljoglavko mala!
Timi!
Sigurno sam lepa.
Gurni je tati u usta!
Prestani! Da si odmah prestala!
- Mamice! - Neću u podrum.
Prehladno je, pusti me na miru.
- Zdravo. - Ćuti!
Baš lepo. Ćuti!
Bože, pada mrak, a uskoro moram da ustanem.
Ustajem u 3.30 h.
Šanji!
Eto. Sad zatvorimo toalet.
Hajde, hajde!
"Sram me, kučko.
Sram me što sam im verovao.
Sram me je, kučko.
Iskopaj oči, neka ti telo iskrvari.
"Misao je apstrakcija, život nema milosti.
Sve je crno kad skinem masku.
Bokser je na ruci, život mi proleće pred očima.
Osećam da krvarim iznutra."
Gledaj kroz to! Čekaj!
1, 2, 3, 4...
1, 2, 3, 4, 5, 6 i dva na dnu.
- Osam. - Nije, samo šest.
Gornja dva su kost.
Jedan, dva, tri, četiri, pet, šest...
- Šta je to? - To su mi pluća.
Bio je jedan tip, pravio se da je opak.
Šanjiju se to nije svidelo, pa je pukao i počeo da ga mlati.
- Jedva su me skinuli s njega. - Skinuli su ga, ali teško.
Sedeo sam i gledao ih. Ono, koji kurac?
Šestorica su probala da me sklone.
Onda vidim da Šanji plače.
Na kraju odem do njega i pitam ga šta je.
Ali ko je plakao? -On.
- Stvarno? - Zbog živaca.
I meni se to dogodilo. Plakao sam od živaca.
Šestorica su pokušavala da me drže.
Imao sam 12. Sad imam 15.
- Ovo su... - Jesu li to tragovi opekotina?
Ovo? Nisu, ali reći ću ti posle.
- On može da dokaže da... - To je od noktiju.
- Noktiju tvoje devojke? - Ne, mojih.
Imaš tako duge nokte?
Češao sam se, pa je tako ostalo.
Vrati!
Jebi se!
Prestani da snimaš!
Šta je, pičke? Vruće je?
Lepa dugačka kita...
Odjebi odavde!
Tinejdžerske godine su gadne, počnu da rade šta hoće.
Misle da mogu...
"Od sutra će biti nezakonito spavati napolju na javnim prostorima,
prema novom zakonu.
Policija će prvo samo izdati upozorenje
onima koji nemaju dom
ali posle tri opomene, mogu da budu osuđeni na zatvor."
Moraš da baciš smeće.
To može spavalica Viktor.
Možeš da mu očitaš bukvicu?
Po ceo dan leži.
Samo ja sve radim.
Da, samo ustane, jede, pa ode napolje.
Lenja guzica.
To su moji brkovi.
Čemu služi ta sprava?
Stavio sam tu šipku da mi sin ojača,
da u životu ima više snage nego sad.
Želim da vidim da se razvija. Pokaži nam da možeš.
Želim da to radiš dugoročno.
Mrtav si.
Mrtav si čovek.
Ako pojedeš to, ubiću te.
Sedi na to i zavrti se.
Zašto ste odlučili da preuredite dom?
Prošlo je nekoliko godina.
Sad ćemo početi da preuređujemo dom.
Zahvaljujući kome?
Šanjiki.
Socijalna služba je počela da nas gnjavi
zbog Šanjikinog ponašanja.
Da nema mene, ne bismo preuredili stan.
Da, to je istina.
Praktično sam vam pomogao.
Eto ga.
Ali šta su rekli iz Socijalne službe?
Da moram da preuredim stan do kraja avgusta,
kupim bojler i preuredim ceo stan.
Pa Šanjiku neće dati hraniteljima.
Da ne bih bio nevaljao na času, zabranili su mi na dve sedmice,
zbog one prljave kurve s repićem.
Odavde joj pljujem u lice.
Sad je u školi sve dobro.
Prestani da pušiš!
Sad ću se pozdraviti s Vama, jer čujem da je unutra cirkus.
Opet se ponaša kao ludača. Nije me briga, jebote.
Kako je živeti na ovakvu mestu?
Uz takve ljude...
Mogu li to da snimam?
Ne bi trebalo.
Idemo.
Biće još gore.
Obično bude još gore.
Uđi, draga!
Kako gledaš na situaciju?
Dođi sutra u 13.30 h
i sve ćemo porušiti.
I ceo toalet. Onda ćemo sve spakovati.
Jesi za?
Drži obema rukama.
Gledaj kako se druže.
Čekaj samo da izađeš, pizdo mala.
Ako neće doći, pokupiću Timi...
Evo ih, otvori im!
Kuc-kuc!
Uđite!
- Zdravo. - Zdravo!
Zdravo, Šanji.
Zdravo svima.
- Jeste li se probudili? - Ja sam morala.
- Jer radiš od jutra do sutra. - Posluži se keksom.
- Najlepše hvala. - Imam i par cipela za Timi.
Zdravo!
Gde su ti mišići?
- Ne jedeš? - Jedem.
- A Timi? - Timi je u vrtiću.
Dolazi kući iza 16 h.
On je premršav, a ona predebela.
Ja tu ništa ne mogu.
I svekrva mi je mršava, a ja...
U redu je.
- Sedi! - Hvala.
Šta ima, Šanji?
Ništa.
Ništa?
Ideš li redovno u školu? -Da.
Osmi razred?
- Sedmi. - Dobro.
Popravili smo.
- Moji sinovi sad idu na put. - Lepo. Sredili smo toalet.
Čoveče, lepo izgleda!
Idete?
"Dole sunce, gore zeleno.
Kad smršam, prodajem manje za više.
Na kraju krajeva, Segedin me odgojio,
a kad je došla slava, takođe me prebio.
Nosimo to dok možemo,
moje zasluge vide i reperi.
Zakleo sam se da neću biti prestupnik,
ali ipak okolišam dok droga ide u osmi okrug.
Morao sam da počnem, pa sam to hrabro učinio.
Lažni snimci.
Lažne slike i lažni lajkovi.
Pomislićeš da trošim poslednju paru da kupim slavu, kao ručak."
Jebo majku, drkadžijo mali.
Šta se onda sinoć dogodilo?
Ne želim o tome da razgovaram.
Samo se sećam da smo pili, a onda...
A povraćanje?
Kako se to dogodilo?
- Otkud ja znam? - Bio si tamo.
Ko je onda to bio?
Otkud ja znam? Bili smo Armand, Atila i ja.
Kako da se sećam posle dve boce vina?
Samo si ti povratio, zar ne?
Kažem ti da se ničega ne sećam.
Mislim da smo nekuda sinoć otišli.
Vraćali smo se pešice s trga Boraroš.
Samo se toga sećam.
Pojma nemam kuda smo otišli...
Kapiraš?
Nisam učestvovao u tome.
Ceo razred je lagao jedni za druge, umesto da kaže istinu.
Bila je vreća suvog lišća koje su počistili.
Pocepali smo vreće
i razbacali lišće pred ulazom.
Kladim se da ste i zapalili papirne salvete.
To nismo mi.
Upravo si se odao.
Jao!
- Rekao sam ti da nisam ja. - Ono kad si zapalio kantu za smeće
na trgu Bakač.
Morala sam da je ugasim. To rade, kao jebeni predškolci...
Videli smo je kako šutira kantu.
Sigurno se smejao tome. Zar je to smešno?
Govno jedno malo...
Još nisi jača od mene.
Jebem ti!
Dobro, jača si!
- Ko ti je šef? - Ti si šef, kraljica i Bog.
Lagao sam.
Prestani da me ritaš, dok sam na podu.
- Bucka. Prava je bucka. - Ostavi biljke na miru, Timi!
Znala sam Šanjijevog tatu kad sam imala 17, ali bio je drugačiji.
Uvek je bio takav. Radio je koji dan tu i tamo, pa onda ništa.
Ni sad ne radi.
Mora da shvati da je sad otac troje dece.
Zajedno smo 20 godina, a sve to vreme
možda tri meseca nisam radila.
Pazi ili ću ti je vezati oko vrata!
Čime da te gađam? Dolazi!
Trebalo je da kupim kondom. Koštao bi me manje od tebe.
Imao bi i manje brige.
Šanji je sličniji ocu
i deki. Uvek su trčali okolo.
Ali njegov brat Viktor je na mamu.
Lenj je kao njihova majka.
Ova devojčica je veoma slatka, ali nije trebalo da se rodi.
Dečaci su već dovoljno stari.
Nezavisni su.
Ali dobro, slatka je.
Mama će te pretvoriti u služavku, kao što je ona.
- Čoveče, čoveče... - Kako si strašan pas!
Timi, to je previše. Ko ti je to dao?
- Mama. - Mama? Pa...
Valjda ti neće pozliti.
Mala moja Timi...
Ne volim čokoladni ukus.
To nije čokolada.
Znam.
Prestani ili ćeš dobiti.
Prestani, rekoh!
Prestani da ne bi dobila šamar!
Zašto pljuješ u mene, gaduro jebena?
Upomoć!
Nemoj da me bodeš!
Već si pijan? Povrati u grmlje.
Nema više pića. Ostalo je samo malo pivo.
Dogovorili smo se, nećemo doći da se napijemo.
- Jebi se! - Pa, ispalo je drugačije.
Znam svoje granice, nisam kao on. -Ni ja.
Šanji, zar nije dovoljno već to što se družimo?
Jeste, ali tu alkoholičarsku pizdu kako leži u jarku...
Želiš da se zdrobiš kao on?
- Molim te, Davide... - Daj, pusti me!
- Govorimo ti sve te dobre vesti. - Druže, nisi mi ništa rekao...
Samo zahtevaš.
- Onda ću ti nešto reći. - Hajde!
Ima jedan beskućnik, zovemo ga tip s francuskim šeširom.
Začepi! Pusti da govorim!
Vidim ja tog tipa s francuskim šeširom
kako maše nožem i prati nas.
Onda na trgu Markušovski podigne razbijenu bocu
i pokuša da nas ubode bocom.
Slušajte ovo!
"Ušao sam ti u mamu pošto sam se popišao i svršio po njoj."
Čekaj! Slušajte!
"Stari božji konj pojeban u dupe trebalo bi da gurne svoj naborani kurac
u gonorejnu pičku tvoje jebene mame."
Jednostavno objasni! Ohrabri gledaoce!
Uveri me da nećeš postati...
- Alkoholičar, beskućnik... - Alkoholičarski beskućnik, narkos.
Slušaj, budalo.
Završiću jebenu osnovnu školu,
a onda ću otići u srednju.
Jebeno ću se obučiti da budem alpinista,
položitću jebeni ispit,
pa ću zaraditi gomilu love
i kupiću luksuzan stan. Kapiraš?
Čak sam savio lopaticu.
Ceo život je preda mnom.
Ja sam obično 15-godišnje malo govno.
Počeću sa studentskim poslovima,
pa ću preći na veće poslove.
- Moj ceo život! - Ja sam tvoj život.
Neće moći da mi naređuje kad napunim 18.
Nije da i ovako može...
Stvarno bi dopustila da nosim usrane stare čarape i cipele?
Stvarno si posebna.
- To je nasledno. - Svi to znamo.
- Crkni! - Ti crkni!
- Istruni! - Začepi!
- Gubitniče. - Ti si.
- Tvoja mama. - I ona.
- Jebi se! - Ti se jebi!
- Izdrkaj ga! - Neću.
- Puši kurac! - To ti radiš.
- Jesi završio? - S čim?
Duboko udahni!
I sad budi tih.
Pocepala se.
- Prestani da mu nanosiš bol! - Ne nanosim mu. Čekaj!
On te ne voli.
- Zaboravi! Šanji je moj. - Ne, mene voli.
Začepi!
- Koga zoveš? - Tvoju mamu.
Reci, pao sam na matišu.
- Zdravo, Moni... - Reci...
Oborili su ga na matišu i hemiji. Ostalo je prošao.
Lepo.
- Mama? - Da?
Ljutiš se na mene?
Pa... Nije važno.
Ne, važno je. Šalio sam se. Prošao sam sve predmete.
Bravo, sine. Ponosna sam.
Moni, znaš šta to znači? -Šta?
Čekaj, razgovaram s tvojom mamom.
Znači da tvoj sin nije idiot.
Trebalo bi odmah da se iseli.
Šanji i ja ćemo živeti zajedno s Rami.
Da mi Rami nije devojka, bili bismo samo nas dvojica.
- Ali jesam! - I naručili bismo kurve.
Ali jesam!
Znam. Zato ne smemo da se zajebavamo okolo.
- Crko dabogda! - Ati i dalje može da se zajebava.
Tačno.
On ionako nikad neće imati poštenu vezu.
Malo si se previše opustila.
"Jedan problem, dva problema, ali to me ne dira previše.
Osećam se kao Džejms Bond.
Ako stojim uspravno, više nema padova.
Bori se za ono što vredi, živi svoje snove.
Oni će ti suditi, a nekad su ti se smejali.
Koristi mozak, nikad nemoj da klečiš.
Ne staj na kočnicu kad si već krenuo.
Nisam izgubljena duša.
Neće me potcenjivati ti uličari, mogu da mi ga popuše!
Nema više života na ulici..."
Dobro, dobro.
Izvoli. Sad si srećna, šefice?
Vruće, vruće, vruće.
Hranim ti i kupam sina i kupujem mu cigarete.
Tvoj, jebeni, muškarac.
Da, ali nije mi dete. On mi je poput sina, ali nema veze.
Tvoj je vešti muškarac.
I meni je juče bilo grozno.
Zašto? Šta se dogodilo?
Sinoć je izašao s Atilom, ali čekao da prvo Moni ode.
Niko nije znao, pa smo šizele.
Kad mi je rekla da je Šanji nestao, ruke su mi se tresle.
Nisam mogla da prestanem da plačem. Moni me tešila.
"Zgrada nije bila puna u vreme požara,
jer su mnogi studenti otišli kući za vreme ispitnih rokova.
Upravnik je zamolio studente
da potvrde da su dobro na FB-u..."
- Zdravo! - Zdravo.
"Jer nisu bili sigurni da li je neko bio u zgradi.
Na kraju je iz doma moralo da bude evakuisano 80 ljudi."
- Jesi čuo za studentski dom? - Da je izgoreo?
Da.
- Jesi to bio ti? - Nisam.
Odmah si pretpostavio da smo to bili mi?
Jesi li video? Jesi li bio blizu?
Ne, lekar nam je rekao ujutro.
Mama i ja smo videli kad smo odveli Timi u vrtić.
"Dečaci od 16 i 15 godina su odgovorni
za požar u studentskom domu u ulici Radaji u Budimpešti.
Isprva se mislilo da su požar izazvale električne instalacije,
ali istraga je otkrila da je tu tragediju izazvalo paljenje.
U požaru je poginuo otac četvoro dece, a zgrada je nenastanjiva.
Mladići su rekli, paljenje im se činio kao dobra fora."
- Zdravo. - Zdravo. Ja sam Viktor Orban.
Znamo da se vatra proširila ovuda.
Napolju su gvozdena vrata okružena znakovima štete od dima.
Studenti su imali dva minuta da pokupe svoje papire i odu.
- Stigli su na poprište za 8 minuta? - Da, za 8 minuta.
Ali požar se proširio zgradom za samo tri minuta.
Mislim da bismo mogli da srušimo ceo dom i izgradimo novi u blizini.
Trebalo bi razmisliti o tome.
Postoji očigledna veza
između podmetanja požara i smrti te osobe.
Očito nisi to hteo...
Pa, nemoj da misliš da si zao,
jer to bi ti uništilo život.
Ali celu tu jebenu frku izazvao si ti,
mada nenamerno.
Mogu da pretpostavim da si,
kad si zapalio dušek ispred gvozdenih vrata,
mislio da će samo dušek izgoreti?
Da.
Logično. Ni ja ne bih mislio da vatra može da prođe kroz gvozdena vrata.
Iako to nikad nisam pokušao.
U slučaju ubistva postoji velika razlika u smislu presude.
Za predumišljaj, zastrašujuća skala kazni je 5-20 g. do doživotne.
A u slučaju nehata 2-8 godina.
U oba slučaja kazna je blaža, jer si maloletnik.
Ali ma šta mi učinili, čak i ako te razapnu,
to neće oživeti tog čoveka.
Ma koliko to bilo tužno i tragično,
nema smisla da uništimo i tvoj život
zatvorivši te u maloletnički zatvor Tekel, koji je grozno mesto,
gde bi proveo godine među pravim kriminalcima.
"Daću sve od sebe
da olakšam...
tugu...
Koju osećate...
Vi i Vaša...
Porodica.
Tugu? -Da olakšam tugu koju osećate Vi i Vaša porodica.
"Nismo mislili...
Nismo mislili da bi šala mogla da se pretvori u takvu tragediju.
I ja imam oca, i on mi puno znači,
pa ne mogu da zamislim kakav bi mi bio život bez njega.
Ne mogu uopšte da zamislim...
Ne mogu uopšte da zamislim kako bi bilo izgubiti voljenu osobu.
Znam da ne mogu da Vam vratim supruga,
ali duboko žalim zbog onoga što sam učinio.
Molio bih Vas za oproštaj. Stariji dečak."
Jebem ti.
Jesi li dobro, Šanji? Šta je?
Ide li ti se napolje? Idemo nešto da radimo zajedno.
Ja i Ati hteli smo da kupimo aceton za skidanje laka.
Ali Ati nije imao novca, pa je počeo da se svađa s blagajnikom.
Armand ga je kupio, pa smo krenuli prema igralištu.
Molio sam ih da se vratimo do jedne kante i zapalimo je.
Bilo bi u redu da smo zapalili kantu,
jer se vatra ne bi proširila.
Ali hodali smo dalje, a Armand je primetio dušek
i predložio da ga zapalimo.
Ati je čučnuo, dok smo ga mi pokrivali.
Armand je rekao Atiju da se pravi da piša.
Pa je Ati ustao i počeo da piša
polivavši dušek acetonom.
Izvadio sam upaljač iz džepa i dao mu ga.
Uzeo ga je i zapalio ga, pa smo se dali u bekstvo.
Mislim, neću smestiti Atili,
jer znam da sam i ja kriv.
Nije to trebalo da učinimo.
Zašto vam je tako privlačno da se loše ponašate?
Što imamo poriv da radimo loše stvari?
To je dečja fantazija.
Radimo to, jer ne želimo da odrastemo.
Ili bar još ne želimo da odrastemo.
Trebalo bi da promenim ponašanje i stil.
- Šta tačno? - Svoj stav i sve.
Ceo taj stav "ja sam glavni."
Ono, "ja sam kralj."
Šta misliš? Deluje li rad dobro na tebe?
Kad ne želim da učinim nešto što mi roditelji kažu,
sad mogu da kažem da sam ceo dan radio.
Pa me puste na miru.
Na sreću.
Šta si danas učinio? Ništa.
- Ja? - Da, ti.
Kako to misliš "ništa?"
Šanji...
Sve radim. Ništa nisam radio na zidovima.
Sad ih radim. Čekaj, šta još...
- Ništa. - Zašto ništa?
Plus zidovi.
Ništa plus šut.
Šut, zidovi,
fugovanje, čišćenje...
Daj!
Poznato i kao ništa. Hvala.
To je sve.
Mislim da par, ako su iskreni jedno prema drugom,
može da osvoji ceo sjet.
Znala sam da ćeš to učiniti.
Kad budem starija, volela bih da imam dete, u pravim okolnostima.
Onda bi govorilo da mrzi da ide kući
ili provodi vreme kod kuće.
Zar ne bi bilo grozno da ti dete kaže da ne voli da bude kod kuće.
Ako budem imao porodicu, neću ih tretirati onako kako su mene.
Ako to pitaš.
I to je nešto.
Tri...
Četiri...
Pet...
Popij!
Ukusno?
- Na drugu stranu. - Ne, ovako.
- Na drugu stranu. - Čekaj!
Ovako.
Daj veliki poljubac. Ispratiću Rami i leći pored tebe.
Ušunjaj se i uzmi tatin telefon.
Znam, znam...
Eto.
Osamdeset šest.
Koliko je dugačko?
Ovde stane komplet fioka, a tamo drugi.
Dobro, ali spavaćeš uza zid.
Zar hoćeš da prerežem radijator?
"Advokat žrtve, oca četvoro dece koji je poginuo u požaru,
kaže da tragediju nisu izazvala tek dela trojice dečaka,
pa je predao privatnu tužbu
protiv radnika doma.
Nije bila podignuta optužnica protiv onih
koji su odgovorni za to kako se požar širio zgradom.
Želim to da promenim."
Kako mislite da će se to završiti?
- Ne znam. - Ali šta mislite?
Ne znam i nije me briga.
Kako vas nije briga?
Ako njega nije briga, zašto bi mene bilo briga?
- Nedostaje li vam? - Ne nedostaje mi.
Otišao je. I ja sam sa 18 bio srećan što sam otišao od kuće.
Tako to ide, ipak...
Ali ne tako kako on to radi.
Objasnio sam mu, ako nema zanimanje,
ili bar vozačku dozvolu, da je najebao.
Da li je Šanji kod kuće? -Nije.
- Ne javlja se na telefon. - Ni nama.
Super.
Možeš da ga zoveš koliko hoćeš.
Halo?
Pitaj ga kad se vraća kući.
Kad se vraćaš kući?
Ne znam. Kasnije.
Ako dođeš kući sutra, prebiću te.
- Volim te. - I ja tebe. Zdravo.
- Ne znaju da dolazimo? - Ne znaju.
Iznenadićemo ih.
Nadam se da ne puše napolju.
Dobro veče, dame i gospodo.
- Balint je došao autom. - Tiho, tata ti spava.
Opet se jebeno napio.
Pun je.
Čak je i meni malo ostavio.
- Nemaš hrane kod kuće? - Ne, samo proveravam.
- Falila mu je kuća. - Da to popravim?
To bi bilo lepo.
Mogu da donesem lepak s posla,
izmerim i popravim.
Čujem da si dobio vozačku i da ćeš u utorak dobiti auto.
Ne. Zar si glup?
- Jesi li ikad to video? - Nabavim lažnu na pijaci.
O čemu pričate?
Daj da vidimo.
- Tako se to radi. - Jao, bravo.
Samo sipaj, reći ću kad.
Dobro.
Živeli.
Bože.
Snimajmo tatu!
Moram da ti priznam da si ojačao.
Radio si sa dobrim materijalom.
Dobro iskorišćena sperma. -Baš.
Nemoj ti meni "baš." Treba da budeš zahvalan.
- Odjebi! - Sranje!
- Idem u prodavnicu. - O čemu ti to?
Koprca se kao riba.
Treba li mi lekarska pomoć?
Ne još.
Zašto ja imam tremu? Imam knedlu u grlu.
Užasan osećaj.
Ti bi trebalo da si nervozan, a ne ja.
Pozivam optuženika da uđe u sudnicu.
Pisana izjava koju ste predali glasi:
"Ne smatram se lošom osobom. Nikome nisam hteo da naudim.
Nažalost, odrastao sam u lošim uslovima.
Nas šestiro živelo je u opštinskom stanu od 28 kvadratnih metara,
uključujući moju baku, brata i sestru i roditelje.
Dugo smo spavali u jednom krevetu.
Imao sam delić ormarića za sebe.
Takve su okolnosti uticale i na moje učenje,
jer sam što manje vremena hteo da provodim kod kuće.
Mama se trudila oko nas. U jednom trenutku radila je tri posla,
pa sam mnogo vremena provodio bez roditeljskog nadzora.
Ponekad sam morao da čuvam i svoju malu sestru.
Naučio sam lekciju, da ne smem da se igram vatrom
i nikad više neću učiniti nešto slično.
Trudiću se u budućnosti nekako da se iskupim
za posledice svojih neodgovornih i glupih postupaka."
Stojite li iza te izjave? -Stojim.
Želite li još nešto da izjavite? -Ne.
Pozivam tužioca da predloži kaznu.
Na osnovu predstavljenih dokaza, tužilaštvo predlaže sudu
da kazni prvoooptuženog i drugooptuženog maloletnika
zatvorskom kaznom od 7 g. i 6 meseci,
a trećeoptuženog maloletnika na 6 godina i 8 meseci.
Šta ti daje snagu? Kako možeš da se pripremiš za zatvor?
Ne znam.
Rekao bih mu da mi je žao i da je bio nesrećan slučaj.
Da nisam mislio da će se tako završiti.
Znam, ne vidi se da se kajem, ali ko se ne bi kajao?
Čovek je poginuo.
To si mogao da budeš ti, da si živeo u tom domu.
Ti, recimo...
Ili ti.
Mogao si da budeš ti. Jebote...
Šta će biti s nama?
Ako odslužiš kaznu, izaći ćeš, a ja ću te čekati.
Hoćeš li ostati sa mnom pre i posle?
- Da? - Da.
Dajem ti ovo, s ljubavlju.
Sve je sad tvoje.
Vidimo se sutra?
Nisam siguran,
ali svratiću kad stignem.
Kad će to biti?
Sutra sigurno ne.
Možda za vikend, ali ne mogu da obećam.
Ovaj vikend? -Da.
Dobro.
Baci kosku, Šanji!
U vreme izlaska filma, više od pet godina posle incidenta,
Šanjijev sudski postupak još nije bio završen.
MEDIATRANSLATIONS