Downloaded from YTS.MX
NETFLIXOV DOKUMENTARNI FILM
Official YIFY movies site: YTS.MX
Radi.
Pijanino radi.
Znaš onaj pijanino u skladištu?
-Baka mi ga je kupila, zar ne? -Tako je.
-Sjećaš se? -Da.
Uvijek bi na mamin rođendan
ja svirala pijanino, a Yui pjevala.
-Nije tako. -Ne?
Risa, ti bi svirala,
meni biste rekle da legnem,
-a Yui bi mi masirala leđa. -Da, tako je!
Čemu onda pijanino?
Pjesma koju si svirala je za vjenčanja,
-a ne za rođendane. -Tako je.
-Možeš ti to! -Ali ne mogu više.
To je to?
Izgubila sam mnogo od djetinjstva.
Shvatila sam da mi je preostala jedino glazba.
Zato sam se toliko trudila da ne ostanem i bez nje.
Kako bih mogla pronaći sreću.
Ipak, nevolje su me stalno stizale.
Što učiniti u takvim situacijama?
Rano sam odlučila
da neću lagati.
Neću si lagati.
Iskreno ću vjerovati u sebe.
70. GLAZBENI FESTIVAL NHK
Dobro vam se događa kada u to vjerujete.
Kao kada dijete vjeruje majčinim riječima.
Dobro će vam se događati ako vjerujete da je danas još jedan divan dan.
Da! Danas je još jedan divan dan!
Vjerujmo u to i živimo.
Idemo!
Spremna sam.
Bit će super!
U redu.
Kad se god u nešto upustim, dođe do problema.
Na početku turneje
o problemima u mojemu privatnom životu izvještavali su mediji.
Što ti je bio najteži trenutak u životu?
Ono što se događa meni može se dogoditi svakome.
Dan nakon vijesti o mojem privatnom životu održala sam koncert.
Bila sam zabrinutija zbog toga
kako ću se pojaviti pred svima kao LiSA.
Što bih trebala reći
kako ljudi ne bi bili zabrinuti za mene?
Razmišljala sam o tome
nekoliko sati.
Potom sam otišla održati koncert.
Svakoga dana ljudi širom svijeta,
ja i svi vi,
prolaze kroz teške situacije.
Nisam riješila probleme iz privatnoga života,
ali sam shvatila da imam mjesto
na koje se uvijek mogu vratiti i na kojemu će me ljudi čekati.
To me ohrabrilo.
Ovaj je dan za sve nas koji smo se okupili ovdje.
Zabavimo se više od bilo koga na svijetu!
Odlučila sam krenuti dalje.
Nisam riješila svoje slabosti,
bol, ni tugu.
Ali odlučila sam ići dalje.
Shvatila sam
da, čak i ako neke stvari nisam riješila, mogu ići dalje,
a to mi je već mnogo puta pomoglo zaliječiti rane.
Vjerujem u svoje ispravne odluke.
Vidjela sam mnogo primjera u kojima su ljudi izdali nekoga,
ne samo u romantičnim vezama, nego i općenito.
Na kraju su si prouzročili bol.
Zato sam odlučila
živjeti iskreno i nikada nikoga ne izdati.
Dobro.
SNIMA SE
YUKI KAJIURA, SKLADATELJICA
Ovo je samo moja interpretacija,
no prvi je dio tužan, ali ipak gleda u budućnost.
Drugi je o nadi
i izdizanju nad problemima.
To je značenje ove pjesme.
Idem niz bijelu cestu
Dio s bijelom cestom otpjevaj čvršće.
-Dobro. -Bolje će se povezati s refrenom.
Zaista mi se sviđa ovaj dio.
To mi je pomoglo uhvatiti ritam. Hvala.
-Ponovimo. -Dobro.
Stalno se pitam koliko sam boli uspjela izbaciti iz sebe
i unijeti u pjesmu.
Shvaćam.
Možda je riječ o nečemu što ne možeš stvoriti sretna.
-Slažem se. -Je li tako?
Mislim da je većini umjetnika tako.
-Tako je bilo i prije. -Da.
Ako smo previše sretni
i ako smo u potpunosti zadovoljni,
ne možemo stvarati.
-To ja mislim. -Da.
Lakše mogu pronaći sreću,
ali osjećam da nikada neću biti zadovoljna.
Danas ću pjevati kao Sayuri Ishikawa.
Gđa Kajiura mi je u razgovoru rekla
da joj na početku pjesme „Akeboshi”,
tijekom „ta” u „taiyou”,
nakon visoke note u falsetu,
srce poskoči.
Kad gđa Ishikawa pjeva „kakushi kirenai”,
ubaci i „oh”.
Taj mali „oh”.
Dođe mi da povičem: „Sayuri!”
Nadam se da ću to moći ubaciti
u dijelove s „tai” ili početak, „shinjitsu wa”.
Nemirna sam. Stalno sam u pokretu.
Zato si uvijek predbacujem kad gledam snimke.
-Htjela si zastati? -Da.
Što se tiče ovih pokreta,
razrađuješ li ih u glavi prije snimanja?
-Da? -Da.
Gledala sam DVD-ove japanskih kurtizana.
Svaki se put vrlo polako spuštaju na tlo.
Anime mi pruža mogućnosti
na svakoj životnoj prekretnici.
Štoviše, debitirala sam u projektu Angel Beats!.
Svidjela bi mi se kakva god.
Ako pobijedimo izglede od šest milijardi naprema jedan i opet se sretnemo,
čak i ako se nećeš moći kretati,
vjenčat ću se s tobom.
Nisam težila tome da pjevam pjesme iz animea,
ali počela sam pjevati u bendu Girls Dead Monster, iz Angel Beats!.
Budući da mi je to bila prva prilika,
nisam je htjela propustiti.
Bila sam bezobrazno derište sa sela…
koje je voljelo pjevati. Pa sam nastavila pjevati.
Mnogi su mi pružili podršku.
Sada mogu stajati na ovoj pozornici.
Svaki dan…
mogu reći: „Danas je divan dan!”
Imam obavijest za sve vas.
Bend Girls Dead Monster došao je svojemu kraju.
Hvala vam na potpori.
Ali ovo za mene nije kraj.
Ovo ću proljeće debitirati kao LiSA!
Potpisala sam za Aniplex i snimila debitantski album.
Bila sam prva umjetnica te izdavačke kuće.
Za prvi sam singl dobila priliku pjevati
naslovnu pjesmu velike produkcije po imenu Fate/Zero.
Svi su davali sve od sebe da LiSA uspije.
Zato sam se svojski trudila da ih ne osramotim.
Budući da se bavim ovime deset godina,
svatko ima mišljenje
o tome kojim bi smjerom LiSA trebala ići.
Prije sam mislila
da moram svima ispunjavati želje.
Čak i što se tiče mojih snova.
Nakon nastupa u Budokanu
ljudi su počeli govoriti: „Kad će nastupati u Tokyo Domeu?”
Ili: „LiSA bi mogla nastupiti u Kōhakuu.”
Mnogi su to spominjali.
To je doprlo do mene.
Zato su nastupi u Tokyo Domeu i Kōhakuu
postali moji ciljevi.
Tijekom „Catch The Moment”
svi su govorili: „Pobrinut ćemo se da LiSA završi u Kōhakuu!”
Trčala sam i preznojila se
Ali te godine nisam upala u Kōhaku.
Zaključila sam da mi nije suđeno.
Mislila sam da je LiSA došla do svojega kraja.
Zaista.
Produkcije animea
dale su mi priliku.
U stvaranju animea sudjeluje uistinu mnogo ljudi.
To sam naučila tijekom rada na Angel Beats!.
Nisam si mogla dopustiti da tome pristupam polovično.
Nakon toga je uslijedio Demon Slayer.
Znala sam koliko ljubavi svi ulažu.
Htjela sam opravdati očekivanja.
I onda su me prvi put pozvali u Kōhaku.
Osjećala sam se spašenom.
Bilo mi je uistinu drago
što sam ostvarila nešto oko čega su se svi svojski trudili.
LiSA.
70. GLAZBENI FESTIVAL NHK, 2019.
Ništa od toga nisam tražila.
Dobila sam priliku,
pa sam htjela dati sve od sebe.
I to je to. Ne može svatko stati na tu pozornicu.
Budući da sam dobila priliku za to,
htjela sam dati sve od sebe.
I to je to.
Tako je oduvijek, još od Girls Dead Monster.
Ako dobijem priliku
i ako će to usrećiti nekoga,
onda zbog tih ljudi želim dati sve od sebe.
To mi je vodilja.
GIFU, KAKAMIGAHARA IZLAZ ZA 1 km
-Evo me! -Dobro došla kući!
Dobro došla!
-Tama! -Došla je Risa.
-Tama! -Risa je došla. Pozdravi je.
Dobro došla.
Dođi!
Risa je došla.
Ovamo.
-Dobar tek. -Uživaj.
Sol i papar?
Ne treba?
Stvarno?
Evo ti malo ove soli.
Rekla sam da mi ne treba.
-Ne želiš? -Rekla sam da mi ne treba.
Probaj.
Zahvalna sam što se imam kamo vratiti.
Moja mama
sada može živjeti kao mama.
Tijekom mog djetinjstva je radila.
Uglavnom je imala ulogu tate.
Ali sada živi kao mama.
Moja je baka stalno govorila: „Drveće se njiše.
Pitam se što će narasti u proljeće.”
Ili: „Lopoči cvjetaju samo danju.”
Brale bismo povrće u vrtu.
Ovo mi je prilika za povratak prirodi.
Shvatila sam koliko je to važno.
Dotad sam mislila
da je jedino ispravno stalno raditi.
Shvaćam.
Mislila sam da ću biti u zaostatku ako se odmorim.
Mogla bih hodati unedogled.
Stalno sam se skrivala u ovoj šumi.
Dolazila sam ovamo kad sam htjela biti sama.
Mislim da je i moja mama
dolazila ovamo sama.
Ne tresi je tako.
Yui.
Pogledaj ovamo.
Ona je dobro dijete.
Štoviše, bila je predobra.
Mislila sam da nijedno dijete nije dobro kao ona,
no zapravo mi nije htjela reći
što joj se nije sviđalo niti kako se osjećala.
Mama, rodila si me kada si imala 21 godinu.
Razvela si se kada si imala 27 godina.
Imala si dvoje djece i morala si raditi.
Bila sam pod pritiskom.
Morala sam biti odgovorna starija sestra i bila sam tužna jer nije bilo tate.
To mi je stvorilo kaos.
Tada sam prestala ići u školu.
Tako je.
Da, tada smo bile na dnu.
-Kao da nije bilo nade. -Slažem se.
Nismo imale dovoljno hrane.
Život mi se promijenio iz temelja.
Prestala sam ići u školu u drugome razredu osnovne.
Svima sam prouzročila probleme.
Svi su se zabrinuli.
Znala sam da je mama neprestano radila
kako bi uzdržavala sestru i mene.
Ponekad bi plakala u kadi
jer se teško nosila sa svakodnevnim stresom.
Zato nisam mogla biti odveć sebična.
Mama je htjela da imam sve što mi je potrebno.
Primijetila je da kod kuće stalno pjevam.
Zato me upisala na satove pjevanja.
Pjevala sam od ranoga djetinjstva.
Nakon toga
mama me odvela na audiciju škole glume.
Time sam se htjela baviti.
Dozvolili su mi izvanredni upis.
Rekla sam mami da se želim time ozbiljnije baviti.
Uspjela mi je naći smještaj.
Otišla sam u Okinawu obrazovati se.
No moj se san nije ostvario,
pa sam se vratila u Gifu.
Htjela sam biti neovisna.
Nisam se mogla oslanjati na mamu.
Zašto?
Jer sam otišla u Okinawu.
-Jer sam potrošila mnogo novaca? -Tako je.
Potrošila si mnogo novaca na mene.
Znala sam koliko si naporno radila
da bi nas podigla.
-Nemoj plakati. -Opet će zaplakati.
-Prestani. -Lako se rasplačeš.
Htjela sam što prije postati odrasla osoba.
Zašto plačeš?
-Rasplakala me. -Ne mogu si pomoći.
Na kišne se dane
uvijek
sjetim nečega.
Kad sam bila u srednjoj školi,
mamu je ravnatelj pozvao u školu.
Budući da sam redovito izostajala s nastave,
ravnatelj i razrednik rekli su
da ne smijem ići na izlet.
Nisam mogla raditi u grupi.
Mama im je rekla:
„Molim vas, vjerujte u nju!”
Plakala je.
Iz nekoga me razloga to razljutilo.
Zalupila sam vratima i pješke krenula kući.
Kišilo je, baš kao sad.
Uvijek je vjerovala u svoju kćer.
To se nikada nije promijenilo, bez obzira na sve.
Čak i kad bih se posvađala s prijateljicom.
Kad bih se posvađala s dečkom, ili starijom osobom.
I kad bih lagala…
svejedno bi mi vjerovala
i stala na moju stranu.
Nakon što sam napustila školu glume,
rečeno mi je da se vratim kući.
Obećala sam mami da ću odustati od pjevanja.
I vratila sam se kući.
No počela sam razmišljati o svemu što sam naučila
i na što sam potrošila tri godine.
To je Avril.
U prvome razredu srednje škole
pitali su me želim li pjevati u bendu.
To je bilo vrlo zabavno.
Osnovali smo bend. Nazvali smo ga Chucky.
Članovi Chuckyja voljeli su punk rock .
Htjeli su me uvesti u taj svijet.
Rekli su mi da moram nositi cipele Dr. Martens.
Uputili su me u taj modni izričaj.
Imali smo probe u skladištu.
Ovo je mjesto bilo ruševno.
Pod je bio propao. Mama je sve popravila.
Donijeli smo sve instrumente ovamo i svirali.
Bilo mi je zabavno družiti se s prijateljima i svirati.
No u četvrtome razredu, kad smo svi razmišljali o karijerama,
shvatila sam da je jedino meni san i dalje se baviti glazbom.
I bend se raspao.
Imala sam 20 godina.
Kad sam bila dovoljno stara da se mogu brinuti o sebi…
napokon sam počela razmišljati o svojemu životnom putu.
Razmislila sam o svemu
i shvatila da je glazba jedino čime sam se bavila.
Moja zadnja nada. Davala mi je volju za životom.
Imala sam dvije mogućnosti. Otići u inozemstvo i početi od nule,
ili otići u Tokio i riskirati.
Odlučila sam otići u Tokio.
Uzela sam ušteđevinu i otišla k Ai.
Vruće!
Jako vruće.
AI, PRIJATELJICA
-Piješ kavu? -Mnogo kave.
-A ti? -Da.
Uvijek si pila onu jako slatku.
Pila sam kavu s mlijekom.
Sjećam se dana kad sam čula za Lisin san.
Rekla si da moraš debitirati do 23. godine,
-ili ćeš prestati pjevati. -Tako je.
Klinci iz glumačke škole debitirali su vrlo mladi.
Već je 20 godina bilo prekasno.
Spontano govorim o svojim brigama.
Da!
Naknadno.
Da! Stalno me izvještavaš.
Ne jadam se, nego izlažem svoju odlučnost.
Da. „Ovo se dogodilo, pa ću učiniti ono!”
-I ja ti zaželim sreću. -To je ono što mi treba.
-Kao kad sam se preselila u Tokio. -Da.
Pitala sam te da dođem k tebi jer sam imala koncert u Tokiju.
Tako je.
Imala sam samo futon za jednu osobu.
Obje smo spavale na njemu.
-Da. -Umirale smo od smijeha.
Donijela sam samo jednu kutiju.
-Nije to bila kutija, nego putni kovčežić. -Da?
Imala si kovčežić, a poslije su stigle tri kutije.
-Služio nam je kao ladica. -Da!
U pravu si.
-U njemu sam držala odjeću. -Svu odjeću.
Svu si odjeću strpala u te pretince.
Nisam imala novaca za kutije za skladištenje,
pa sam rabila kartonske.
Ovako si slagala.
Kad si došla k meni,
mislila sam da su te svi poduprli.
No poslije sam saznala da si otišla nakon velike svađe.
Pobjegla sam od kuće.
A ja: „Ozbiljno?”
Jer znam tvoju mamu.
Sada je sve u redu, no tad sam se bojala da će me zamrziti.
Mislim da mi je danas zahvalna.
Da, jer si me smjestila kod sebe.
Da.
Baka ti je poslala kutije, zar ne?
Šokirala sam se, ali to si mi sve rekla naknadno.
Da nisi više imala sredstava za život,
zamrzile bi me!
Ma čovječe!
Već sam u djetinjstvu
shvatila da je život samotno iskustvo.
Dobro.
YOSUKE HASEGAWA, PRODUCENT
Ali zbog toga
svaki put kad osjetim toplinu drugih,
ona me dirne.
Obitelj
i ekipu
uvijek držim na određenoj distanci.
Ali ne održavam tu distancu
zbog toga što ću biti tužna kada više neće biti uz mene.
Nego zato što shvaćam da je od određene točke
riječ o mojoj osobnoj bitci.
LiSA će zauzeti svoje mjesto.
-Hajde. -Dobro.
Tijekom jeseni 2021. godine
četiri su pjesme za filmove
i TV serije objavljene jedna za drugom.
Sjajno!
Idemo sada na dio s ležanjem.
Kao kod serije Sword Art Online,
nakon što sam toliko dugo pjevala glavnu temu,
postala sam dio produkcijske obitelji.
I zato osjećam teret odgovornosti.
Budući da ćemo objaviti četiri pjesme,
bilo bi lijepo kad bismo objavu svake mogli obilježiti.
Neki žele izraziti svoju podršku.
Ako bismo im mogli omogućiti da budu dio ovoga…
-To je važno. -Da.
Na YouTubeu, ili drugdje na internetu…
Na mjestu dostupnome svima.
To bi bilo dobro.
U redu.
Shvaćam.
-Poradit ćemo na tome. -Hvala.
-Mura, možeš li doći? -Jasno.
-Moram ti očitati bukvicu. -Dobro.
O čemu je riječ?
Ne morate ovo snimati.
Zašto si objavila poveznicu za preuzimanje?
Možeš li mi reći zašto? Nije strašno, ali…
Učinila sam to
jer sam mislila da će se ljudi pitati o čemu je pjesma „GL”.
Objavila sam to da bi svi mogli čuti.
Shvaćam.
-Žao mi je. -U redu.
Nema problema.
Već sam to rekla,
ali moramo misliti na gledatelje.
Tko to gleda?
Što očekuje?
Pogotovo na Twitteru.
Danas sam htjela to retweetati,
ali onda sam se zapitala je li to već na YouTubeu.
Gdje je uopće objavljeno?
Smijem li uopće napraviti objavu o tom videu?
Gdje ću pronaći video?
Svaki tweet vidi
više od milijun mojih obožavatelja.
Takvo su što ljudi voljni platiti.
Uključeni žele
da se tweet proširi, žele bio njegov dio,
i žele se fotografirati.
Želim da budeš oprezna oko svake objave.
Ispričavam se.
Ali shvaćam tvoju namjeru.
Bit ću opreznija.
-Ne može sve biti „As you know”. -Što?
-Ne shvaćam. -Ne.
-Nisam to htjela reći! -Samo malo.
-Podrazumijevati se? -Da,
pretpostavljaš da ljudi već znaju.
To je htjela reći.
-Oprosti. -Mislila je da shvaćaš.
To je LiSA mislila.
Da, o tome je bila riječ.
-Super. -Oprosti.
Sastanak je gotov!
Idemo snimati spot.
Hvala.
Snimali smo na mnogo lokacija
i poduzimali mjere zaštite protiv bolesti COVID-19.
Svi na svijetu,
uključujući mene,
pokušavali su pronaći načine za nastavljanje svojih aktivnosti.
Bilo je mnogo pokušaja i pogrešaka.
Zbog toga je bilo teško ostvariti jedan od mojih velikih ciljeva.
Koncert u Domeu.
-Dobro jutro. -Dobro jutro.
Koje su alternative
za dane u kojima su bili dogovoreni koncerti u Domeu?
Ukinut će izvanredno stanje.
-Stvarno? -Da.
Ali u prosincu će vjerojatno uslijediti još jedan val.
Moramo naći lokaciju i isplanirati produkciju.
A Gifu? Iako bi to morao biti manji nastup.
I ja sam o tome razmišljao.
-Moje skladište? -Ozbiljno?
U tvojoj kući?
Koliko ljudi stane u njega?
Htio bih ubaciti barem jednu novu pjesmu.
Ako bismo znali kako će nova pjesma zvučati…
„Howling”?
…koncept koncerta postat će mnogo jednostavniji.
Htjela sam koncert u velikoj areni,
poput Tokyo Domea i Nagoya Domea…
jer sam htjela zatvoriti jedno poglavlje.
Nije to na razini diplomiranja,
ali važno je nekako obilježiti proteklih deset godina.
Kraj poglavlja.
Ovo je početak nove mene.
Početak.
POČETAK
Nova ja.
„NEW ME”?
Onda je bolje pronaći veću lokaciju na otvorenome.
Veličine Budokana, ili veću.
Nađimo je.
Ako napišem barem dio teksta za pjesmu „NEW ME”,
mislim da će sve sjesti na mjesto.
Dobro. Onda ću ovo finalizirati.
Potražit ću lokacije.
Hvala.
Kad sam upoznala gđu Kaorin i g. Hasegawu,
prvo što mi je g. Hasegawa rekao bilo je:
„LiSA, mi smo obitelj.”
To mi je imalo mnogo smisla.
Da mi je netko rekao: „Ti si umjetnica, a mi smo menadžerska ekipa”,
zamislila bih se. Što točno radi menadžerska ekipa?
Rekao mi je: „Mi smo obitelj. Ja sam tata, ona je mama, a ti si najstarija kći.
Podupirat ćemo te u tvojemu snu.”
To mi je rekao.
Ona je postala mama,
on tata,
a ja kći.
Kada imamo veliku krizu, sazovemo obiteljski sastanak.
-Vrlo blizu. -Da!
RYON2, VOKALNA TRENERICA
Bravo!
Počnimo trčati.
Otkako sam postala pjevačica,
motiviranje publike na koncertima
i zabavljanje drugih
postali su mi vrlo važni.
Rad na vokalnim vještinama nije mi bio visoko na listi prioriteta.
No tijekom pandemije bolesti COVID-19
imala sam vremena.
To je bilo dobro, ali i loše. Raspored mi je bio potpuno prazan,
pa sam se zabrinula
i zaključila da moram izvući nešto dobro iz pandemije,
kako ne bih potratila vrijeme.
Pa sam ponovno učila pjevati.
Iznova, s učiteljicom Ryon2.
U djetinjstvu
nisam ni o čemu razmišljala, samo sam se zabavljala pjevajući.
No s vremenom
su promjene na mojemu tijelu te moji osjećaji
i težina pjesama
postali zidovi o koje sam udarala.
Ali nisam znala
zašto se to događalo.
Rad s učiteljicom Ryon2
pomogao mi je odgonetnuti te tajne.
Kada mi se nešto dogodi tijekom pjevanja
ili kad naiđem na zid,
mogu pronaći način
na koji ću riješiti te probleme.
Postoje pjesme koje nikad nisam mislila da ću pjevati.
Uzbuđena sam zbog toga.
Samo ona to može.
Ako ti je nešto čudno u grlu,
ili ako ti je teško rabiti glas, smij se još više.
Unesi se u stihove i zavaraj se.
Nemoj dopustiti da publika vidi zabrinutost na tvojemu licu.
Ovako.
Glas te služi?
-Da. -U redu.
Dobro.
Kao da baci čaroliju.
Zakon!
Kraj je reklama i mislim da će početi.
Nervozna si?
Misliš hoće li sad. Ali neće.
Odvlači ti pozornost čak i kad razgovaraš s prijateljima.
Počinje!
Boli.
Zar ti ne poskoči srce kad se Inosuke pojavi?
Baš i ne.
Što?
-Nije kao Kirito. -U pravu si.
Evo!
Boli.
To je Rengoku.
Boli!
-Oprosti. -Boli me.
To znači da si mnogo rabila ovaj dio.
Kad pjeva, širi dijafragmu i rebra.
Ovaj se dio mnogo pomiče.
Tijelo joj se ukrutilo kako bi se oporavilo.
-Zato joj je bolno pomicati se. -Boli.
-Ali ove si godine u dobroj formi. -Slažem se.
Vrlo dobroj.
Pitam se zašto.
Dosad, kad god bih završila s nastupom,
ne bih mogla jesti od iscrpljenosti.
Bilo bi mi vrlo teško na turneji.
Nije bilo lako.
Oduvijek sam mislila da ću korištenjem energije
moći doprijeti do svakoga.
Sve do prvoga koncerta u Budokanu
nisam shvaćala da si nanosim bol.
Nisam vodila brigu o sebi,
pa sam si naudila.
Stvorila sam probleme mnogima
i iznevjerila njihova očekivanja.
Osjetila sam strah i pritisak.
Na dan prvoga koncerta u Budokanu
nisam se osjećala dobro.
PRVI KONCERT U BUDOKANU, 2014.
Bila sam
u strahu
od toga da će nešto poći po zlu.
Nisam mogla nikome reći.
Mislila sam da ću izgubiti samopouzdanje, pa sam šutjela.
Kad je koncert počeo,
mislila sam da je riječ o noćnoj mori.
Često sam sanjala takvo što.
Ostanem bez glasa, pa ljudi počnu odlaziti.
Bilo mi je žao zbog ljudi koji su me došli poslušati,
ali nisam im se mogla ispričati s pozornice.
Ovo je još jedan divan dan!
-Bok! -Bok!
Nisam ga htjela smatrati najlošijim danom.
Da sam se ispričala na pozornici,
nekome bi taj dan postao najlošiji.
Zato se nisam smjela ispričati.
Žao mi je.
-Strašno mi je žao. -Dobro je.
-U redu je. -Oprostite mi.
Dobro je.
Sve dotad
osjećala sam se vrlo nesigurno oko toga da ću izgubiti nešto
ili nekoga.
Ništa nisam htjela izgubiti.
Nijednu osobu.
Nikoga nisam htjela povrijediti.
O tome sam razmišljala
kad sam težila stvaranju savršene vizije sebe.
No toga sam dana
razotkrila svoju vrlo jadnu stranu.
Žao mi je.
Zašto se ispričavaš?
Toliko mi je žao.
Žao mi je.
Nisam mogla prihvatiti…
svoju slabost.
No otad sam radila na tome.
Počela sam se prihvaćati.
Leti!
Koji je ovo jezik? Tajski?
Toliko mnogo jezika.
Što ti je bilo najzabavnije?
U inozemstvu?
Na samome smo kraju otišli u Pariz i Španjolsku.
Planirali smo neko vrijeme provesti ondje, ali izbio je COVID-19.
Planirali smo…
JANE, BIVŠA MENADŽERICA
…azijsku turneju u 2020.
Tako je. No ništa od toga.
Nisam mogla često nastupati.
Pokušali smo biti fleksibilni i pronaći načine da iznenadimo publiku.
No na kraju je publika…
Da.
-…iznenadila nas. -Na aerodromu je bilo divno.
Da.
Sve sam iskusila iz prve ruke.
Sve dok nisi postala dio ekipe,
nisam mogla pojmiti da bih mogla imati fanove u inozemstvu.
Mislila sam
da sam za njih samo pjevačica pjesama iz animea .
Nisam mislila da me vole kao osobu.
Mislila sam da vole samo taj žanr.
I to mi je bilo divno, a onda…
Jane, ti si isplanirala
mnoga putovanja radi mojih solo koncerata.
Omogućila si mi da upoznam fanove odasvud.
Kad razmišljam o nekoj zemlji,
sjetim se lica fanova i organizatora.
Hvala vam.
Govorili smo na mnogo jezika.
Hola.
Ja sam LiSA. Sretna nova godina!
-Moramo isplanirati nove nastupe. -Da.
OVO JE JOŠ JEDAN DIVAN DAN
U kontaktu sam s organizatorima koncerata
u mnogim zemljama.
Dobro.
Pitaju me hoće li biti moguće isplanirati nešto ove godine.
Razmjenjujemo novosti i informacije
o stanju u zemljama.
Tu nije samo COVID-19, nego sada i rat.
Situacija se u svijetu stalno mijenja.
Da.
Ali i dalje dobivam pisma iz inozemstva.
Dobivam brojne poklone.
Nisu me zaboravili.
Kad nastupam u inozemstvu,
čast mi je što me smatraju
dijelom japanske kulture.
Kad se družim s inozemnim fanovima,
shvaćam da Japan ima nešto u čemu ljudi
mogu uživati, iako postoje razlike u jeziku, kulturi i načinu života.
Bilo da je riječ o japanskim izrazima,
japanskoj melodiji,
ili animeu prvenstveno za Japance.
Želim uzeti ono što mi je dragocjeno
i posjećivati druge zemlje
kako bih upoznala nove ljude
i kako bi i oni uživali u brojnim aspektima Japana.
Baka je govorila:
„Ovaj cvijet cvjeta na površini vode.
Cvjeta samo danju.” To me naučila.
Rekla je da cvjeta samo okrenut prema Suncu.
„Raste, diže se iz mulja i cvjeta.”
Postoji jedan termin, guren jigoku.
To je oblik kazne.
U paklu.
Toliko je hladno
da vam koža otpadne, a tijelo vam se izvrne poput lotusa.
Unutrašnjost vam se izvrne, poput crvenoga lotusa.
To je guren jigoku.
Stoga sam uzela riječ guren iz guren jigoku
i hana, lopoč, kao inspiraciju za „Gurenge”.
Prva simbolizira cilj do kojega se dolazi krvavo,
a druga lopoč koji raste jedino okrenut prema nadi i Suncu.
Tu ima sličnosti s mojim životom.
Shvaćam zašto baka toliko voli lopoče.
Bok!
Hvala!
Što je bilo?
Turneja za deset godina karijere.
Otpočetka je bilo problema.
Neke smo datume morali otkazati. Bilo je vrlo teško.
No svi su surađivali,
pa smo uspjeli održati odličnu turneju.
Drago mi je što sam mogla govoriti: „Ovo je još jedan divan dan!”
Hvala vam najljepša.
Možda si pogriješila u Budokanu,
ali sada si okrenula novi list.
Drago mi je.
Sada mogu ići prema… Nemoj plakati!
-Oprosti! -Dosta mi je plakanja.
Kaorin ju je držala.
Hvala.
Vidjeli smo odličan koncert.
Dugo nam je trebalo.
-Da. -Ponovno je došla zima.
Dođi.
Plakanje me iscrpilo.
Shvatila sam da ovo nisam postigla sama.
Svi su svakodnevno surađivali
kako bi svaki dan bio divan.
Da sam bila sama,
ne bih ovo postigla.
Svi mi daju svoju snagu i omogućuju da budem LiSA.
U proteklih sam deset godina stekla prijatelje.
Bila si vrlo dobra.
Hvala ti.
-Bok. -Sretno na kraju godine.
-Hvala ti. -Zabavi se.
-Opusti se. -Hvala.
-Bok. -Bok.
-Vidimo se. -Bok.
Hvala.
Kako je, Yui?
Dobro. Ispod nosim majicu.
Slatko.
YUI, SESTRA
Želim vidjeti više stilova, no možemo li prvo fotografirati?
-Odakle počinjemo? -Od ove strane.
Nije važno koliko su stare. Isprobajmo najbolju.
Ovo je majica.
Lijep uzorak, žirafa.
Ako će veličina L biti po Yuinu struku, dečki neće stati u njih.
Ovo je veličina L?
Teško je dizajnirati odjeću.
Ne znam ni kamo što trebam zataknuti
da bih dobila neki drukčiji stil.
Predložila sam što želim
i sada radim na tome s mlađom sestrom i Haradom.
Surađujemo nas tri.
Sve imamo ideje.
Moja je sestra sve nacrtala.
Čak i karirane komade.
Sve je nacrtala i pokazala nam.
Moja je sestra odrasla u istome okruženju kao i ja.
Volimo slične stvari.
Kako da to objasnim?
Kada nešto pokaže, točno znam na što misli.
S njom mogu iskreno razgovarati,
a da ništa ne kažem.
Pokrenule smo brend ROY.
Neke značajke odjeće ne možete izraziti samo riječima.
Svakoj osobi „slatko” znači nešto drugo.
Nosi se opušteno.
Svakodnevno, a opet osobno.
Preoblikujemo.
Tako je.
Ona sve crta
i stvara stil.
Osjeća što mi se sviđa
i što mi se ne sviđa.
To mi uvelike pomaže.
Ona je također…
osjećajna i primjećuje
promjene u mojemu raspoloženju.
Kad me mama ne razumije,
mogu se požaliti njoj i reći:
„Zašto mama ne shvaća?”
Na istoj smo valnoj duljini.
Razumije me.
Takva je.
Što se tiče odjeće…
-Još nemamo kostim. -Dobro.
Ovo nosim posvuda.
Ali učim na greškama.
U srednjoj školi, prije debija,
rekli su mi da će me fotografirati.
Bila sam sretna jer su me tada prvi put šminkali profesionalci.
Bila sam vrlo uzbuđena, ali poslije nisam mogla prepoznati vlastito lice.
Tako to ide.
Zapitala sam se jesu li mi oči oduvijek tog oblika.
Zato se uvijek sama šminkam oko očiju.
-Shvaćam. -Oči mogu promijeniti cijelo lice.
Da bih zaštitila svoj imidž, sama se šminkam oko očiju.
-Omiljeno mjesto? -Omiljeno?
Mjesto!
-U kući, ili… -Kupaonica.
-U tvojoj kući? -Ne, bilo koja.
-Bilo koja? -Da, jer mogu biti sama.
Shvaćam.
Odakle ti umjetničko ime, LiSA?
To mi je pravo ime.
Pretpostavila sam.
-Risa Oribe. -Da.
Moj ga je tata nasumce izabrao s popisa.
Tko si bila u prijašnjem životu?
-U prijašnjem životu? -Da.
Mačka lutalica.
Koje jelo najradije pripremaš?
-Tonjiru. -Znala sam da ćeš to reći.
Narezano.
Uz tonjiru, često pripremam i miso.
Nisam neka vrsna kuharica,
ali kako bih ostala zdrava prije koncerata,
sigurnije je kad znam koji su sastojci u hrani.
Zato sam počela kuhati.
Kuhanje mi daje vrijeme za razmišljanje.
Izgleda dobro.
Možeš li ga okrenuti?
Mislim da se prije smrti nećemo prisjećati
nečega što smo postigli sami,
nego svega što smo radili s drugima.
Sretnih uspomena.
Mislim da se te sretne uspomene
ne tiču nečega što smo radili sami.
Japan Record Awards
i Kōhaku naučili su me da se prisjetite lica mnogih ljudi
tijekom trenutka sreće.
Kad osjećate sreću,
prisjećate se ljudi koji su s vama surađivali
u postizanju te sreću.
Baka je još živa,
ali napisala je oporuku jer ne zna
kad će umrijeti.
Čuvam tu oporuku.
Iako je sigurno htjela zapisati još mnogo toga,
zadnje što u njoj stoji su riječi
upućene sinu i kćeri,
tj. mojoj mami i njezinome bratu, a one su:
„Želim da žive zajedno u miru i sreći.”
Nakon što sam to pročitala,
kad sam radila na „Homuri”,
shvatila sam
da je ljudima posljednja želja sreća onih koji će ostati nakon njih.
Ne misle na svoju sreću.
Na pameti im je samo sreća drugih.
To sam naučila.
Shvaćam.
Tako oni koji ostanu
mogu biti jaki i živjeti dalje.
Mislim da će i oni koje ostave za sobom
također umrijeti s tom mišlju.
72. GLAZBENI FESTIVAL NHK RED AND WHITE, 2021.
Shvaćam.
-Ne može više? -Ne.
-Zbog završetka možemo… -Da.
Pokušat ćemo to dodati
na kraju pjesme.
Dobro. Za refren.
„NEW ME” je povezana s koncertom,
a njega smo nazvali „Eve and Birth”.
Čini mi se kao da od mojega rođenja postoji povezanost s LiSA-om.
Ali i kao da sam ostala vjerna sebi, kao Risa Oribe.
Obje su strane jednake.
Korijen koji je bio u meni razvio se u stablo.
Počeo je rasti
i ide u novome smjeru. To je poanta.
Želiš da počne od ovoga dijela?
-Malo natrpano. -Bome.
I onda odmah u tu melodiju.
-Promijenili smo tonalitet. -Da.
Gdje je to bilo?
Mislim da je ovo dobro.
Od druge bi strofe trebala biti punk.
To bi bilo super.
Iznenadno.
Može.
Možeš li ubrzati taj dio?
Možeš ti to.
-Ideš! -Baš zvuči kul!
-Ima sve što si htjela. -Tako je.
-Sviđa mi se promjena. -Da, dobra je.
Ovako je najbolje.
-Gotovo. -To je to.
Sviđa mu se.
-Dobra je, zar ne? -Vrlo dobra.
-Drago mi je. -Super.
U refrenu je Shota dodao: „Oribe iz Sekija u prefekturi Gifu
i Horie iz Kanija u prefekturi Gifu.”
Oribe iz Sekija u prefekturi Gifu
Horie iz Kanija u prefekturi Gifu
Oribe iz Sekija u prefekturi Gifu
Horie iz Kanija u prefekturi Gifu
Eto.
Oduvijek govoriš
da postoje LiSA i Risa Oribe.
Kad nastupam kao LiSA, našminkam se drukčije.
LiSA ne pripada meni.
-To oduvijek tvrdiš. -Da.
Kako ne bih
izdala ljude koji vole LiSA-u i očekuju mnogo od nje,
Risa Oribe mora marljivo raditi.
To mi je baš zanimljivo.
Risa Oribe nije toliko žestoka.
Tako se čini.
Risa voli široku odjeću,
nosi tajice ispod hlača jer je hladno.
Ali LiSA nosi mrežaste čarape i mini-suknje.
Bit ću izravan. Tko je LiSA?
Ne čini mi se
da je ona tvoja druga ličnost.
Tako je.
To si ti, ali LiSA je LiSA, zar ne?
Što se tiče mojega doprinosa,
ja sam samo sjeme.
Ja sam…
samo izvor.
Želje, nade i snovi drugih
utječu u taj izvor
i stvaraju rijeku, pa onda i ocean.
Priča?
Pišeš mnogo tekstova s izraženom pričom.
Zapitam se što osjećam, pa onda to zapišem.
Dosta me toga zadivilo.
Značenje je uglavnom isto.
Jednom si napisala:
-„Kako ćeš živjeti?” -Da.
I onda: „Odluči sam.”
Da.
„Povrijeđena sam, ali moja duša neće nestati.”
Pjesma „NEW ME”
nije o tome
da se moramo povezati i zajedno ostvarivati ciljeve.
Riječ je o tome da svi moramo znati
kako moramo ostati povezani,
ali svaka se osoba mora boriti sama za sebe
kako bi joj dan bio divan.
Budući da se u svijetu trenutno događa mnogo toga,
želim da ljudi koji dođu na moj koncert
razmisle o svojoj budućnosti
i svojemu životu
i potrude se ostvariti ciljeve.
Riječ je o zakletvi
sa samim sobom.
Takva je to pjesma.
Gotovo.
Fora žena.
Tako tajanstveno i nenadano.
Preplavljenost
tuđim idejama o pravdi može izazvati zbunjenost.
Kroz glavu mi je prošlo: „Želim biti kul osoba.”
Mislim da sređujem misli u glavi.
Ovo nije poput pisanja dnevnika.
Ovo je proces tijekom kojega u sebi tražim odgovor.
Zapisivanje mi pomaže
pri smišljanju tekstova za pjesme.
Dat ću vam primjer.
Kad sam napokon shvatila što su mi učitelji govorili,
nastala je rečenica: „Izreke učitelja ponekad su korisne.”
Zapisivanjem tih svakodnevnih misli
s vremenom mogu doći do stihova.
Zapisala sam pitanje: „Zašto si usamljena?”
I ispod sam na njega odgovorila.
Mnogo me toga zapisanoga sram priznati.
Kad god sam pokušala izraziti osjećaje pred drugima,
previše sam razmišljala o atmosferi i ugađanju tim osobama.
Nisam mogla voditi iskrene razgovore o vlastitim osjećajima.
I onda bih sama zapisivala
osjećaje u pismima
ili dnevnicima.
I danas to radim.
Stalno zapisujem kako se osjećam.
Piše: „Biti mlad je divno, ali odrasti je zabavno.”
Sve završi nekom pozitivnom notom.
Ovo je proces koji mi omogućuje pisanje.
„Ovo je još jedan divan dan.”
Nemojte me krivo shvatiti, ali želim da mi glazba bude posao.
Želim da LiSA bude moj posao.
Moj bend čine ljudi koji razmišljaju o tome što fanovi žele.
Ne stvaraju glazbu koja je njima osobno kul.
Takvi su
članovi mojega benda.
Svi daju sve od sebe
radi LiSA-e, uključujući mene.
Često se ljute na mene
jer stalno mijenjam set listu.
Nije neizvedivo.
Što ti misliš?
Mislim da znaju
da ne radim to
iz nekakve sebičnosti.
Zato uvijek razmotre moje prijedloge.
Nije važno je li prijedlog moj ili tuđi.
Svi razradimo ideju
kako bismo imali najbolji pristup i izvedbu.
Ekipa razmišlja o svemu tome sa mnom.
Ponosna sam što mogu stvarati s njima.
Sad. Osam.
-Sedam. -Sad.
Sad.
Deveti put.
-Ideš. -Super, zar ne?
Toliko puta?
Ali takvo što na kraju koncerta nisam radila
-još od Budokana. -Nemoj to spominjati.
-Od prvoga koncerta u Budokanu. -Prestani. Bit će dobro.
Bilo je to na početku 2014.
Prošlo je osam godina. Sad je 2022.
Koncert je bio toliko loš?
Bio je loš.
Svi su ovako…
Tada sam pjevala samo jednim stilom.
Da nisam,
uništila bih pjesmu.
Htjela sam otići kući.
Bili smo još nervozniji kad smo vidjeli njezin izraz lica.
-Držali smo joj palčeve. -Svi su bili zabrinuti.
Smrknula si se,
pa smo morali.
Svi smo se molili za nju.
Ne možeš lagati.
Ne možeš zavarati ljude.
Da, ne mogu lagati.
Mnogo sam puta požalila zbog laganja.
Kad lažeš, sam najviše patiš.
Tada ne bih mogla biti samouvjerena na pozornici.
Da.
Kao kad ne možeš pogledati mamu u oči ako joj nešto tajiš.
Shvaćam.
Zato sam rano odlučila
da neću lagati.
Ovo će možda zvučati čudno.
Imam pjesmu po imenu „Eien”.
Nalazi se na mojemu debiju.
Pjesma je o mojemu tati.
Stajao je pokraj mene i rekao mi:
„Risa, volim te.
Zauvijek ću biti uz tebe.” Idući ga dan više nije bilo.
Nakon toga se nije vratio kući.
Pomislila sam: „Što znači zauvijek?”
-Shvaćam. -Osjetila sam to u djetinjstvu.
-Zato si odlučila da nećeš lagati. -Da.
Kad sam debitirala, shvatila sam
da „zauvijek” opisuje količinu ljubavi
koju je u tome trenutku osjećao prema meni.
Sad se mogu nalaziti s tatom.
Bezbrižan je.
-Ti opraštaš. -Da, oprostila sam mu.
Potrudimo se.
-Idemo, ljudi. -Sretno.
-Dajmo sve od sebe.
Nakon razvoda
emocionalno sam pala na dno.
Bilo mi je zaista teško.
Svaki se dan
dogodi nešto dobro i nešto loše.
Ali čula sam da je dobro naglas reći:
„Ovo je još jedan divan dan.”
To mi je zvučalo predivno.
Otišla sam kući
i rekla joj: „Risa, ako naglas kažeš
da je danas divan dan, događat će se dobre stvari.”
Ako se sjetimo toga osjećaja,
te bi se riječi mogle ostvariti.
Dijelila sam s djecom sve što sam naučila, osjetila…
Dobre citate koje sam pronašla, ili što sam htjela raditi.
Danas je možda teško,
ali bit će bolje.
Ljudi od rođenja
žele biti sretni.
Naiđemo na teškoće i učimo na njima.
Ali bila sam sigurna da ćemo mi biti sretni.
S time na umu rekla sam joj:
„Risa, reci naglas da je ovo još jedan divan dan!”
Stalno sam bila dobro raspoložena
i pjevala vesele pjesme.
Bila sam vedra.
Ljudi bi mi se smijali i pitali me što mi je.
Laknulo mi je.
To su za mene bile riječi nade.
Sada sam kao ti.
Tebe je dirnula ta divna rečenica,
pa si je podijelila s voljenima.
Sada je ja dijelim s drugima.
Ja hodam svojim putem.
Neka svatko od vas hoda svojim putem.
U budućnosti,
u neko drugo doba,
nađimo se ponovno.
Ovo je pjesma za sve vas koji dajete sve od sebe da biste živjeli svoj život.
Hvala vam!
Mir!
Ovo je još jedan divan dan!
Bok!
Uzbuđena sam zbog budućnosti.
Promijenit ću se.
Sazret ću i evoluirati.
Želim u tome uživati i želim tražiti još više od sebe.
Prošla sam mnoge teške trenutke.
Ali…
nastavila sam živjeti.
I danas sam tu.
Zabavljam se.
Jer nastavljam tragati.
Bila sam zabrinuta i potrudila sam se naći odgovore.
Sada mogu uživati u životu.
Mislim da je dobro iskusiti teškoće.
Čeka me još mnogo problema i teškoća.
Rasplakat će me i izgubit ću živce,
no suočit ću se s njima svaki put.
Mislim da će sve biti dobro.
Iskreno to mislim.
Neću bježati ako naletim na probleme.
Jednoga ću dana
moći reći da je sve bilo dobro
i da je to bio
još jedan divan dan.
Prijevod titlova: Tomislav Fogec