Downloaded from YTS.MX
OVO SE AUDIOVIZUALNO DJELO TEMELJI NA KNJIZI
Official YIFY movies site: YTS.MX
LOS DOS HEMISFERIOS DE LUCCA BÁRBARE ANDERSON.
POJEDINI DOGAĐAJI, LIKOVI I DIJALOZI IZMIJENJENI SU ZBOG DRAMSKOG EFEKTA.
A ti? I dalje misliš da je dječak?
Nije da mislim da je dječak, već znam!
-Rita se kao curica. -Nije istina.
-Što je? -Jest, dečki se jače ritaju.
Što ti znaš?
-Osjećaš li? -Da.
Spremno je.
-Dobra večer. -Zdravo.
-Bok. -Mislim da ću roditi.
Doktor mi je rekao da dođem kad trudovi postanu redoviti,
a sad su u razmaku…
-Od deset minuta. -Ili manje.
-Prvi porod? -Da.
-Je li pukao vodenjak? -Nije.
Možete čekati još satima. Ili danima.
-Slušajte… -Da?
Predlažem vam da se odete odmoriti
i vratite se kad trudovi budu u razmaku od pet minuta.
-Dobro. -Dobro.
Što je?
-Dakle… -Čekaj.
Ne. Polako, diši.
Pomozite! Diši.
-Majmunice, jesi li dobro? -Još jedan.
Još jedan, manje od tri minute od prethodnoga.
-Ne, to mi treba. -Neće vam trebati, bez brige.
Gdje mi je suprug?
Odijeva se, brzo će doći.
-Oprezno s braunilom. -Hajde…
Digni noge.
Otvorena je šest centimetara.
Dat ćemo ti epiduralnu.
Doktore.
-Okrenimo je. -Da.
Dobro. Idemo, gospođo.
Osjetit ćete blago peckanje.
Kod idućeg truda, tiskajte što jače.
-Da vidimo. -Majmunice.
Evo ga.
-Da vidimo. -Sve će biti u redu.
Tiskajte, draga. Tiskajte.
Jače, mamice!
-Ne mogu. -Možeš ti to, Bárbara.
-Još samo jednom. -Beba ima bradikardiju.
-Hajde. -Tiskajte.
Još jednom i to je to.
Hajde, mamice. Tiskajte jače. Tiskajte.
-Puls pada. -Hajde, Bárbara.
Još samo jednom, hajde.
Tiskajte, mamice. Jače.
-Jedan, dva… -Iskra.
Oprostite, curi mi mlijeko.
Kad ćete mi donijeti dijete?
Pričekajte, idem pitati.
Dobro, hvala.
Dobro jutro.
Kao što je doktor objasnio,
moramo pričekati 72 sata da se oteklina mozga smanji.
U međuvremenu je u induciranoj komi.
Ostavit ću vas s njim neko vrijeme.
Hvala.
Bok, ljubavi.
Bok, dušo.
Lucca, oprosti mi.
Oprosti što nisam znala tiskati.
O, ljubavi…
Obećavam da ću popraviti ovo.
Obećavam da neću stati dok ne ozdraviš.
ŠTO NAM SE DOGODILO?
Prvi testovi, kad si imao samo tri dana, naizgled su donijeli dobre vijesti.
Mislili smo da je ono najteže prošlo.
No deset dana poslije sve se promijenilo.
Zbog ožiljka u tvojem mozgu uslijed nedostatka kisika
nisi mogao govoriti ni hodati.
Ni kontrolirati svoje pokrete.
Neki su natuknuli da zbog oštećenja mozga
nećeš ni shvaćati da sam ti mama.
Ali nisam im vjerovala, Lucca.
Kad ti se rodio brat, sve je postalo jasnije.
Bruno je oduvijek znao ući u tvoj svijet
i komunicirati s tobom.
Bio je dar s neba za tebe.
No promatrajući ga kako trči i istražuje svijet,
sve mi je teže bilo gledati te zarobljenoga.
Zato smo pokušavali i nastavit ćemo pokušavati sve.
Svaku terapiju, svaki novi aparat.
Svaki novi liječnik i liječenje nova je nada.
NOVA NADA
Tvoja budućnost i dalje je misterij.
I dalje ne poznajemo sve prepreke koje te sputavaju.
No mi smo ekipa.
Držimo se zajedno do kraja.
Svaki dan i svaku noć, dok ne pronađemo način.
LUCCIN SVIJET
Dobro jutro, ljubavi.
Kako si, sunašce?
Možeš li mi pomoći?
Majmunice. Bok, Lucca.
Je li tko vidio Pipo Rexa?
Dodaj mi pelenu, majmunče.
Znaš li zašto Lucca ne želi jesti kašu?
Zašto?
Sadrži papaju, a on je ne voli.
Stvarno? Kako znaš?
Zato što papaja ima okus kao truli sir u peleni.
Ni govora.
Papaje su ukusne.
Tisuće djece na Islandu ubilo bi za njih.
A da im ih pošaljemo?
Ne. Ne voli je.
Voli. Zar ne, Lu?
Mogu li ti ostaviti auto, pa ti vodi Luccu?
Da. Moram odmah krenuti, imam razgovor.
Pa da! Sretno. Nešto dobro?
Ne znam kolika je plaća. Vidjet ćemo.
Ah, zaboravila sam ti reći.
Pomaknuli su terapiju na osam. Stigneš?
Plivanje?
Ne, sastanak s novim fizioterapeutom.
Onim koji isto radi s magnetima, rekla sam ti.
Ne.
Pokupit ću Luccu poslije posla.
Ručat ćemo s vama.
Onda idemo alergologu,
a zatim po nove uloške koje još treba prilagoditi.
Ti ćeš ih pričekati, a ja ih vodim na plivanje…
Dovest ću Brunu kući, a ti vodi Luccu na terapiju.
Sve to danas?
Jesi li luda? Završit ćemo na hitnoj.
Ne drami.
Zato sam se udala za tebe. I jer si zgodan.
Spremno je, pregledaj kad stigneš.
Dobro jutro.
Bok, Fanny.
PODUZETNICA GODINE
Dobro jutro, ljudi.
Bok, Bárbara. Nisi poslala raspored.
-Jesam, danas. -Zašto si budna u tri ujutro?
Barbie, dobro jutro.
Zdravo.
Potvrdili su Lizárragu. Hoćemo li ga stići staviti na naslovnicu?
Kunem se, stigao bih da nisu pomakli razgovor u posljednji tren.
Nema veze, pokupit ću uloške sutra. Dobro? Vidimo se kod kuće.
-Bok. -Bok.
Možda se pitaš zašto stalno jurimo, Lucca.
Zašto svako popodne idemo s jedne na drugu terapiju.
Što tražim kad vidim da se ništa ne mijenja?
Ali moram otvarati sva vrata koja su ti zatvorena.
Nositi tvoja kolica uz sve one stube bez rampi.
Sve ono što nam svijet svakodnevno uskraćuje.
Lucca, jesi li dobro?
Bárbara!
Ima napadaj!
Dobro…
-Kad je počelo? -Upravo.
Petnaest, šesnaest.
Sedamnaest, osamnaest…
Majmunice, evo me.
Evo nas na hitnoj, kako si i rekao. Osjećam se grozno.
Ne, nisam tako mislio.
Sve radiš dobro, majmunice.
Smrzavaš se. Evo.
Kako je bilo?
Grozno?
-Da. -Žao mi je.
Tako.
Lucca, kako to da si tako zgodan?
Znaš?
Kad sam bila tvojih godina često sam zamišljala da mogu letjeti.
Zamišljala sam kako bi bilo popeti se na najviši kat škole…
skočiti i odletjeti.
A ti, moj Lucca?
Zamišljaš li da možeš letjeti?
Daj mi ruku.
Tako.
Osam je, imam intervju za jedan sat.
Ozbiljno?
-Da. -Ne možeš odgoditi?
Ne mogu. Izgledam li grozno?
Od jedan do deset?
Pazi se.
Bok.
Kvragu!
Grozno.
Dobro, čujemo se.
-G. Alberto, drago mi je. Bárbara. -Također. Sjednite.
Hvala.
Uzbuđeni smo što radimo vaš profil. Rekli su vam da ste na naslovnici?
Jesu, hvala.
Jeste li doručkovali? Piće?
Jesam, ne brinite se.
Naručit ću nešto.
-Je li sve u redu? -Da.
Oprostite što sam napadan, no je li se što dogodilo?
Zbilja želite znati?
Pa, da.
Moj sin Lucca imao je epileptični napadaj jučer na bazenu.
Odveli smo ga u bolnicu, primljen je…
Došla sam ravno ovamo bez sna.
Je li mu to prvi put?
Ne, podložan je njima zbog svoje dijagnoze.
Što ima?
Dječju cerebralnu paralizu. Tešku.
Dobiva li kakvu terapiju da se to poboljša?
Nažalost, ne.
Ne postoji terapija koja bi mu pomogla.
Šteta je nepopravljiva.
Ali kako je moguće da nema liječenja?
Za sve postoji lijek.
Nije li vaš posao istraživati?
Oprostite na ovom što ću reći, uz dužno poštovanje…
Nemate pojma…
Ne, dopustite mi.
Krivo sam se izrazio.
Recite mi nešto.
Znate li tko je Bruno Bernardi?
-Bivši ministar gospodarstva. -Točno.
Doživio je ozbiljan kardiovaskularni incident.
Više nije mogao govoriti ni hodati.
Svi su govorili da se neće oporaviti.
No otišao je na liječenje vrsnom meksičkom liječniku koji radi u Indiji.
I znate što? Oporavio se.
Vjerujte mi, nisu nikakve čudotvorne kapi ili slično.
Zapravo…
Imam snimku, uvjerite se sami.
PRVI DAN
Bio je u tom aparatu svaki dan mjesec dana.
DESETI DAN
25. DAN
Pogledajte kako je prohodao. Ni sam nije vjerovao.
Je li ovo stvarno?
Štoviše, znanstveno je potkrijepljeno.
I imam broj njegovoga liječnika.
Zapravo…
Ako nemate ništa protiv, nazvat ćemo ga.
Jaramillo!
Zar si spavao?
Jasno! Zaboravio sam da si u Indiji.
Slušaj, kad si već budan,
molim te, pomozi prijateljici koja je sa mnom.
Sin joj ima cerebralnu paralizu. Rekao sam joj za tvoj izum.
Nakon one moje donacije, ne možeš me odbiti.
Evo.
-Bok. -Bok.
Što se dogodilo?
Nakon svakog napadaja Lucca dan ili dva ne može jesti.
To dovodi do novih problema.
Taj ciklus ugrožava njegov život.
Razumijete?
Nisam oduševljen ovim,
no trebali bismo razmotriti gastrični kateter.
Razumijem što želite reći,
no moramo uzeti u obzir nova ograničenja koja bi stvorio Lucci.
Neće moći koristiti usta za jelo, a kamoli za govor.
Sve ukazuje na to da se Luccina situacija neće popraviti.
Ne smije biti tako pothranjen.
Ja kažem…
Hvala.
Od prvoga dana govore nam samo sve loše.
A Bernardijeva je promjena nevjerojatna.
Da, ali to nije isto.
I Bernardiju su rekli da se neće oporaviti, pa je prohodao.
Barem razgovarajmo s tim liječnikom.
Znaš moj stav o čudotvornim liječenjima.
Ne vjerujem u njih.
Nemamo što izgubiti.
Vaš je poziv preusmjeren…
Nije me spojilo, poslat ću mu poruku.
O, ne. Lucca se probudio.
-Idemo. -Ne, ti ostani.
Idem, pa ti dođi, može?
Probudi se, liječnik nas treba.
-Imao je još jedan napadaj? -Ne, spava.
Zove liječnik iz Indije.
Probudit ćemo djecu. Idemo ovamo.
Samo trenutak, doktore. Pričekajte.
Doktore…
Napokon se upoznajemo.
Hvala što ste mi se javili.
Alberto Lizárraga pokazao nam je snimku Bruna Bernardija.
I zaista smo impresionirani.
Mogu misliti.
Cytotron će biti prekretnica u povijesti medicine.
Ni moji kolege s Harvarda ne mogu vjerovati.
No vidjeli ste da je zaista tako.
Da, nevjerojatno.
Pozdrav, doktore. Drago mi je.
Naš sin Lucca ima tešku cerebralnu paralizu
s učestalim epileptičkim napadajima.
Zapravo, upravo smo u bolnici.
Voljeli bismo čuti više o ovom tretmanu.
Nije ga lako razumjeti.
Ali ukratko, recimo da je to aparat
koji stimulira moždane stanice kako bi postale aktivne
i stvarale nove veze.
Može li ovaj aparat pomoći Lucci?
Cytotron se godinama upotrebljava za uništavanje tumora.
Neurološka upotreba nešto je novo.
Ali uvjeravam vas,
primijetili smo fantastičan napredak kod gotovo svih pacijenata.
Definitivno smo zainteresirani za terapiju.
Drago mi je.
Dat ću vam kontakt da mi možete poslati povijest bolesti,
kao i sve troškove liječenja.
Oprostite.
-Jasno. -Zdravo.
Moram ići. Čujemo se.
Da, doktore. Poslat ćemo vam sve informacije. Puno hvala.
Vidimo se.
Što?
Ne vjeruj svemu što nam žele prodati.
-Mi smo idealna meta. -Ovaj je put drukčije.
Mislim da je ovo prilika.
Ozbiljna sam.
Jedina zabava na mom planetu bila je gledati kako mi rane zacjeljuju.
O! To je… odvratno!
I ja imam ranu.
Ali neću ti pokazati krv da se ne šokiraš.
Pedeset tisuća dolara, partnerice?
Plus njegovi putni troškovi…
I naši.
Pitanje nije koliko stoji…
nego li hoće li pomoći Lucci ili neće.
Ako je ovo jedini način, onda novac nije bitan.
Nije da samo nemamo novca.
Dužni smo. Prekoračili smo limit.
Liječnici, lijekovi, terapije i tretmani.
Odakle nam novac da vodiš Luccu u Indiju?
Ne. Mi ga vodimo u Indiju. Idemo svi.
Svi ćemo letjeti u Indiju?
Sjećaš se vikend putovanja? Auto još smrdi.
Odakle nam taj novac?
Znaš da mi je financijski ovo najgori trenutak.
Nezaposlen sam gotovo godinu dana.
Nebitno. Doći će bolja vremena.
Osim toga, uvijek možemo prodati stan.
Što?
Ovaj je stan sve što imamo.
I teškom smo ga mukom stekli.
-Ne budi tako dramatičan. -Nisam, ne idemo u Indiju.
Ovaj put ne želim riskirati jedino što imamo
za nekakav tretman koji nam nisu ni objasnili.
Za mene je ova obitelj sve što imamo.
Znam. Ne govorimo o tome.
Briga me ako misliš da je glupost što mažem sina uljem lavande.
Ili ako misliš da sam opsjednuta jer ga tjeram na vježbe disanja.
Briga me ako ne vjeruješ da pomaže.
Ja vjerujem.
I ta će nas volja odvesti u Indiju.
Htio ili ne.
Jesam li ti rekla da imaš najljepše ruke?
I vrlo meku kožu.
STANJE NA RAČUNU
DUG
PROCIJENITE HIPOTEKU
TREBATE BRZI ZAJAM?
Naye, pomozi mi.
Evo. Da vidimo.
Tako.
Bok.
Hoćeš nešto pojesti?
Ne, nisam gladna.
No završit ću s njim pa ti se pridružiti.
Hej…
Neće biti lako, ali…
možemo dići hipoteku na stan.
Volim te.
Ove ulice…
Eto.
Tako je!
-Dobro jutro. -Dobro jutro, Lucca.
Doktore Jaramillo…
Imam dobre vijesti, prikupili smo novac za put u Indiju i liječenje.
Očekujem vaše daljnje upute.
Bárbara…
Spremni smo za sastanak. Ideš?
Bok, Bárbara. Razgovarao sam s partnerom, dr. Kumarom, o vašem sinu
i imam loše vijesti.
Iz više razloga, trenutačno ne možemo upotrebljavati Cytotron na djeci.
Javit ću vam čim se to promijeni.
Uglavnom, u ovom slučaju kulisa nije najvažniji aspekt.
Moramo mu stvoriti okruženje
koje će doprinijeti najboljem mogućem snimanju.
Dokumenti su vam u pretincu e-pošte.
Aktualna je verzija od devetoga
jer verzija od petoga
ne uključuje jučerašnje promjene.
Imaš dvije šestice.
To ti i govorim. Gle.
Centar Kumar, dobro jutro.
Pozdrav. Zovem iz Meksika.
Da? Kako vam mogu pomoći?
Htjela bih vam poslati neurološki slučaj na razmatranje za liječenje.
Moj sin ima cerebralnu paralizu.
Dobro. Dat ću vam broj dr. Jaramilla.
Naši strani pacijenti prvo razgovaraju s njim.
Već sam razgovarala s njim.
Rekao je da možda mogu razgovarati izravno s vama.
Žao mi je, ali to nije moguće.
Nazovite opet dr. Jaramilla.
-Dobro, hvala. -Ugodan dan.
Bok.
-Ne opet! -Ljestve su me dovele dovde.
Kako si to izveo?
Daj da vidim.
Ne ide mi ova igra.
Doktore Jaramillo.
Znam da smo rekli da ćete nazvati ako se što promijeni,
no htjela sam vam reći da je ova terapija prvi tračak nade za nas.
U svijetu u kojem živimo
svi misle da Lucca nikad neće moći ništa.
Zato mi je toliko važno da iskušam vašu terapiju u Indiji.
Oprostite što vam šaljem ovu glasovnu poruku.
Iščekujemo vaš poziv.
Mnogo vam hvala. Namaste.
Pretpostavljam da ste jako zauzeti,
pa niste stigli odgovoriti na moje poruke, ali…
Želim vam reći da je naša situacija i dalje teška.
Lucca je svakim danom sve gore jer ne može jesti
i jer ga svaki novi epileptični napadaj sve više oslabi.
Stoga nas jako zanima kako napreduje proces dobivanja dozvole ondje.
Ne želimo vam stvarati pritisak, no mnogo se uzdamo u Cytotron.
Sve najbolje za Novu godinu.
Dr. Jaramillo…
Prošlo je devet mjeseci otkako sam čula za vas.
I opet smo u bolnici.
Napokon smo pristali da Lucca dobije gastrični kateter.
Ne znamo kako će to utjecati na njegov razvoj, ali…
Ne možemo ga hraniti, a ne bude li jeo, umrijet će.
Moram se čuti s vama da vidimo je li terapija
realna opcija za Luccu.
Puno hvala i…
Nadam se da se uskoro čujemo.
Pozdrav.
Dr. Jaramillo,
pretpostavljam da i dalje nemate dobre vijesti za nas.
No i dalje čitam o vašem aparatu i izumima dr. Kumara.
I što više čitam,
to sam uvjerenija da bi ovo moglo promijeniti život mom sinu.
Sastala sam se s Brunom Bernardijem.
Kaže da je vidio nekoliko djece Luccine dobi
na terapiji u Cytotronu.
Ne znam je li problem kod Lucce to što je Meksikanac,
no meksičko veleposlanstvo u Indiji voljno mi je pomoći.
Učinit ću sve što mogu da vam pomognem otputovati
u kliniku dr. Kumara.
Recite mi što još mogu učiniti.
Učinit ću sve.
-Halo? -Bárbara, ovdje dr. Jaramillo.
-Da. -Kasno je,
no ukrcavam se na avion i mogu ti reći da si uspjela.
Moj je partner napokon pristao liječiti Luccu u Cytotronu.
Zapiši ovo.
Dat ću ti datume i bankovne podatke.
Stvarno? Ne mogu vjerovati.
-Samo trenutak. Probudi se. -Što je?
Nećeš vjerovati. Idemo u Indiju!
Dobro.
-Dođi van. -Moramo razgovarati.
Ne.
Mislim da to nije dobra ideja.
Zašto?
Da to stvarno funkcionira,
već bi dobili Nobela za medicinu.
Ali to je recentno otkriće. Kako možeš biti siguran?
Uvjeravam te da nema znanstvenih dokaza da funkcionira.
Pomoglo je Bernardiju.
I samo što nije dobilo odobrenje u SAD-u.
Dobro.
Recimo da si u pravu, a ja u krivu.
Svejedno, put u Indiju…
Za Luccu…
nije izvediv.
-Zašto? -Odakle da počnem?
Prehrana za njegov gastrični kateter.
Dozvole za lijekove i posebna kolica.
Rizik od epileptičnog napadaja u avionu.
Da ne spominjem bolesti koje mogu zahvatiti oslabljeni imunološki sustav.
Sve je to prijetnja njegovom životu.
Što radiš?
Popis svega što trebamo za put u Indiju.
Ako uzmem sve što si rekao,
Valium, dozvole, prehranu, kolica, sve to…
Izvedivo je?
Zašto me pitaš? Ionako ćeš to učiniti, zar ne?
Trebam i nalaze posljednje magnetske rezonance.
Možeš li nam pomoći s tim?
MEKSIKO PUTOVNICA
Nastavljamo s organizacijom putovanja.
Pakiramo Luccinu prehranu.
Zašto nosimo toliko limenki, a nijednu moju igračku?
Zato što ne jedeš igračke. Vodiš Pipo Rexa.
Mogu jesti druge plišance, ali ne Pipa.
Samo ako jako ogladnim.
Mislim da trebamo još jedan kovčeg.
Još jedan?
Možemo ostaviti neke limenke.
Jesi li lud? Što ako ih nema ondje?
-To je to. -Sjajno.
Napokon, iako se činilo nemogućim,
letimo za Indiju.
Jesi li spreman, Lucca?
Gle.
Nemoj, past ćeš, Bruno.
-Dobro. -Bio si sjajan, Lucca.
Vrlo si hrabar, ljubavi.
Poslije idemo na još jedan avion.
Idemo u Indiju, kao što sam ti obećala.
Andrés!
Dva, tri…
Četiri, pet, šest…
-Osam… -Okreni ga na bok.
Oksimetar.
Trinaest, četrnaest…
Petnaest, šesnaest, sedamnaest…
Osamnaest, devetnaest…
-Andrés? -Doktore.
Je li sve u redu?
Više-manje.
U Parizu smo, a Lucca je imao napadaj.
Koliko je trajao?
Šest minuta i 27 sekundi.
-Bio je jak, jedan od najgorih. -Koliko ste mu Valiuma dali?
Dvije doze od 1 ml.
Nije prestajalo, zato sam dao drugu.
Trebamo li ga odvesti u bolnicu?
Onda vam neće dati da letite nekoliko dana.
A može li uopće na 10-satni let?
To ne mogu procijeniti odavde.
Upozorio sam vas da će biti riskantno.
Znam.
Ali ako odlučite letjeti,
dajte mu dozu Rivotrila prije leta
i dajte mu puno vode.
Dobro, hvala.
Zovite ako što trebate.
Naravno, doktore. Pozdrav.
Što je rekao?
Misli da će biti dobro.
Opustimo se.
Liječnici iz hitne pomoći možda ga odluče odvesti u bolnicu.
Liječnik kaže da će biti dobro, tako da nema potrebe.
Ako odbijete pomoć
i nešto se dogodi vašem sinu, imat ćete pravnih posljedica.
Razumijemo, ali dobro je. Hvala.
Molim vas, potpišite ovdje.
Odbili su hitnu pomoć.
Da, znam. Nadam se da se ništa neće dogoditi.
Hvala.
Ne znam.
Lucca…
Stigli smo, ljubavi.
Bravo.
Bok.
Što je to?
Ponio sam iz aviona, da proslavimo što smo stigli.
Uspjela si, partnerice.
Živjeli.
Uspjeli smo zajedno.
Nas petero.
Živjeli, partneru.
Živjeli.
Njam.
Hej! Sve ćeš popiti, sićušno je.
To je za oboje.
Ponio si samo jednu?
Možda imam još jednu.
Pozdrav!
-Dobro došli. -Bok.
-Drago mi je što ste stigli. -Hvala.
Hej, Lucca!
Bruno!
Možeš polizati, ukusno je.
Hvala.
Kako je prošao put? Je li hotel ugodan?
Hotel je sjajan. Let je bio dug i težak.
Je li u redu da prvo doručkujemo?
Samo ako uzmete za van. Moramo biti u klinici za jedan sat,
a moramo prijeći čitav grad.
-Onda… -U redu?
-Idemo. -Auto je ispred.
Taj je dan napokon stigao.
Idemo na Luccinu prvu terapiju
u klinici dr. Kumara.
-Bok! -Bok!
Stigli smo!
Je li ovo farma gdje će izliječiti Luccu?
Ovo nije farma.
Ali imaju patke.
Jako lijepo, zar ne?
-Da. -Da.
Kad ćemo upoznati slavnog dr. Kumara?
Moj partner vrlo je zauzet
i rijetko prisustvuje na terapijama, ali…
Bez brige, u dobrim ste rukama.
Ovamo.
Ovo je oštećenje.
Ostatak mozga savršeno je normalan.
No na ovom je području lezija.
Izgleda kao leptir.
Da.
Ovdje. Malo više.
Reci im da ćemo kopirati te tragove na Luccinu licu.
OPASNO LASERSKI SUSTAV
Izvrsno.
Evo ga.
Hvala.
Da me pitaš što smo radili ondje,
ne bih ti znala odgovoriti, Lucca.
No iako ne razumijem ni riječi što kažu,
počinjem shvaćati da smo učinili sve
i da nam sad preostaje samo
moliti se, gledati u nebo i čekati.
Hvala.
-Uzmi, Lucca. -Hvala.
Sve u redu, partneru?
Nema mojih tenisica.
Kako je to moguće?
Nema ih.
Trebale bi biti tu.
Vjerujte mi, to je sreća.
Kad vam netko ukrade obuću, ponese i vaše probleme.
Ganeša vas voli, da.
Dobro.
-Želite li moje cipele? -Ne. Venkatesh, ne…
U redu je, hvala. Stvarno.
Mogu li i ja tako?
-Ne. -Zašto?
Ako on može, zašto ja ne smijem?
Dobar je prema tati.
KAMPUS CENTRA KUMAR U BANGALOREU
Tu sam s tobom, Lucca.
Je li sve u redu?
Povraća! Izvucite ga, molim vas.
Evo. Tako.
Prvi tjedan terapije samo što nije gotov.
Ovo je sedmi od 28 dolazaka.
Je li ovo ispravna odluka?
Zašto insistiram na terapiji
kad ti je već danima loše i nervozan si?
Koji je smisao petero ljudi na drugoj strani svijeta
ako samo peremo izbljuvane ručnike i odjeću?
-Bok. Zdravo. -Zdravo.
Bok.
Lucca jede na usta?
Ne, ništa ne jede.
-Ne? -I opet je povratio.
Što si mi donijela, mama?
Idemo vidjeti.
Vidi što imam.
Njam!
Sve u redu?
Naye, zub će mi uskoro ispasti, zar ne?
Pokaži mi ga.
-Da, klima se. -Pogledaj u ladicu.
Unutra je hotelski papir i omotnice.
Napiši pismo Zubić vili, ona zna gdje će te naći.
Hajde, idemo.
Što je?
Majmunče, jako me brine Lucca.
Ovo ne funkcionira.
Prevarili su nas.
Jesi li vidio ono mjesto? To je farma.
I što je sa aparatom? Obična cijev.
Prevarili su me, a dovukla sam vas u Indiju.
Prerano je reći.
Ali majmunče, vidiš li ikakvu razliku?
Nešto? Bilo što!
Moramo pričekati.
To nije magija.
Što ako smo pogriješili?
Mogu li te zamoliti nešto?
Idi u krevet.
Danas više ne razmišljaj o tome. Dobro?
-Idi. -Dobro.
Lucca!
Lucca?
Jesi li dobro?
Bruno!
Hej, Lucca.
-Ispao mi je zub. -Idi po roditelje!
Lucca!
Hvala vam, nismo mogli dobiti hitnu.
Ne, teško je. Idemo ravno u bolnicu.
Ostao sam bez zuba!
Daj da vidim.
Pomoći ću ti da ga nađeš.
BOLNICA BARSAL
Idi!
Ovuda. Lijevo.
Sve će biti u redu. Bez brige.
Oprosti, Lucca.
Oprosti što sam te vukla ovamo.
Mislila sam da će ti pomoći, ljubavi.
Njemu je to sigurno bila pustolovina.
Što ako umre, Andrés?
Ta mogućnost postoji otkad se rodio.
A ipak smo ovdje.
Ovo je nepodnošljivo.
Da bar mogu pobjeći odavde, Lucca.
Da bar možemo poletjeti kroz bolnički prozor.
Da na trenutak zaboravim ovaj strah da će ti se nešto dogoditi.
Ova pulsirajuća bol u prsima otkad si se rodio.
Bruno!
Ovuda.
-Bok, mama! -Bok.
Kako si?
-Dobro. -Dobro?
-Mora se odmoriti. -Da, hvala.
Želim nešto pokazati Lucci.
Dobro, ali bez vike. Brat ti se odmara.
Kako je bilo?
Dobro, a ti? Kako si spavala?
Užasno. Jedva sam spavala.
-Stvarno? -Skoro ništa.
Lucca…
Lucca.
Zub mi je napokon ispao, vidi.
Vidiš? Imam ga ovdje.
Rekli su mi da Zubić vila ne dolazi u Indiju.
Pogodi tko dolazi.
-Tigar! -Bruno…
Koliko si imao godina kad ti je ispao prvi zub?
Naye kaže da sam uranio.
Što je?
Ne razumijem te.
Želiš probati moju lizalicu.
Čekaj.
Naye ne zna da sam je donio.
Ne. Što to radiš?
Lucca je htio probati moju lizalicu.
Siše je.
-Nikad to nije radio. -Ne.
Lucca.
Hajde, siši.
Tako je, ljubavi. Bravo, Lucca.
Bravo.
Dobro, ova te pojede.
Ali ona pojede tebe.
-Andrés! -Što?
-Andrés, dođi! -Što? Što se dogodilo?
-Nešto nije u redu? -Pogledaj ga! Snimi.
-Spreman. -Lucca se prvi put primio
objema rukama i drži se.
Prije bi se primio jednom rukom, a odmah pustio drugu.
Ali kako je voda lakša…
pomaže mu da se drži.
Bravo, Lucca!
-Lucca, je li kupanje gotovo? -Uspravio se.
-Sjajno! -Mogu li ja ući?
Zašto vičeš?
Pogledajte! Dr. Kumar je ovdje.
Zdravo. Vi ste sigurno Luccina obitelj.
Da.
Dobro došli.
Ja sam dr. Kumar.
Ne mogu vjerovati. Jako smo vas htjeli upoznati.
-Ja sam Bárbara. -Jasno.
Hvala što ste nas primili.
-Nema na čemu. Uvijek. -On je Lucca.
Da, gospon Lucca.
Čuo sam da si u bolnici, no izgledaš jako dobro.
Da, jako smo iznenađeni.
Bit će još iznenađenja, vjerujte mi.
Vidite?
-Siše. -Da.
Sisanje je jedan od prvih ljudskih refleksa.
To je prva i jedina stvar koju tek rođene bebe moraju znati.
I Luccin mozak upravo je to povezao.
Lucca, ljubavi.
Nanovo si rođen.
Na dan tvog prvog rođenja bili smo uzbuđeni zbog budućnosti.
Ne znajući da će sve ispasti obrnuto na nezamisliv način.
Nisi plakao kad si se rodio.
Nisam te držala u naručju.
Nisi me pogledao u oči. I nisam te mogla dojiti.
Liječnici su nas upozorili da će tako i ostati.
Rekli su da nećeš moći govoriti ili hodati.
Možeš ti to.
Da me nikad nećeš zvati „mama”.
-To! -Da!
Ali pogledaj nas sad, Lucca.
Nitko od njih ne bi vjerovao.
Učinit ću sve što mogu da više ne propustiš nijednu priliku.
Dobro, budi jak.
Tog dana nisam znala tiskati.
Ali otad sam naučila prijeći mora i pomaknuti planine.
Ti si me to naučio.
To!
To! Bravo!
To, ljubavi!
Još jedan korak.
Mozak gospona Lucce ima ožiljak
koji ne dopušta da se dvije hemisfere spoje.
Ali činjenica da je zakoračio jednom nogom
i nastavio pokret drugom nogom…
To znači da obje hemisfere sad rade zajedno.
-To je velik napredak. -Sjajno!
Bravo, gospon Lucca!
-Bravo, dušo! -Bravo!
Hajde!
Živjeli! Salud.
Za Luccu.
Za Johna, koji se ovdje liječi od trećeg tumora.
Četvrtoga.
Ali tko broji?
Kumar, hvala što si nam dopustio da vidimo ovo čudo.
Nema čuda. To je samo znanost.
U tome i jest čudo.
Znanost je. Za ovo što se događa Lucci 33 posto zaslužan je Cytotron.
Njegovi roditelji 33 posto.
I 33 posto Bog.
Ali što je Bog?
To je dobro pitanje.
Znanost nema odgovor.
Ali znanost nam je dala Cytotron.
-Hura! Živjeli. -Živjeli.
Živjeli!
Gospodine, auto vas čeka.
Hvala.
Andrése, možeš li platiti?
Moram odvesti Johna i Kumara.
I kasno je.
Nego… Kad ste spremni.
Ne, gotovi smo.
-Da? Super. -Gotovi smo.
Gracias. Hvala.
-Moramo li platiti? -Ne.
-Častim. -U redu. Gracias. Hvala.
Kumar, hvala ti na svemu.
Nema na čemu. Bit će bolje.
Pozdravi gospona Luccu i gospona Brunu.
-Hvala. -Laku noć.
Majmunice…
Nisam dobio posao.
Što? Onaj za koji si bio siguran?
Krava na cesti!
Dobro, napravimo prozivku za posljednji termin s Kumarom.
-Venkatesh? -Bok, gospođo.
-Tata? -Prisutan.
-Naye. -Prisutna!
Bruno?
Prisutan.
Lucca, budan si!
Prisutan.
Tata. Zar ne?
Tata.
Gospon Lucca!
Možeš li reći Kumar?
Ku-mar.
Tata.
-Ku-mar. -Tata.
Tata.
Još dvije minute.
Kako je tvoj sin?
Sve je bolje.
Njegovo zdravlje, sposobnosti, pozornost.
Sve, ali…
Ovo nam je bilo preskupo.
Nećemo se moći vratiti još mnogo godina.
Shvaćam.
U svojih sedam putovanja,
uz donaciju Jaramillu za aparate za kliniku u Baltimoreu,
uložio sam puno više nego što se može nazvati zdravim.
Dakle, Cytotron postoji u SAD-u?
Zapravo, bit će dva.
Ali još su u Meksiku.
U luci u koju su stigli.
Je li… Veracros?
Veracruz. Da.
Veracruz.
-Tri do četiri mjeseca će proletjeti. -Točno.
-Ne brine me to. -Dobro. Razumijem.
Gospon Lucca!
Hoćeš li reći danas?
Kumar?
Ku-mar.
Ku…
-Ku… -Jeste li čuli?
Opa! Nevjerojatno.
Što si rekao, Lucca?
-Reci. -Opet. Reci „Kumar”.
-Možeš ti to. -Kumar.
-Reci. Reci „Kumar”. -Reci „Kumar”.
Sluša samo tebe.
Dođi, reci mu.
Kumar.
Ku-mar.
Kumar.
Ne mogu vjerovati!
Uljepšao si mi dan, šećeru!
Nevjerojatno!
Doktore.
Čestitam!
Čestitam.
Bravo, Lucca.
-Da. -Bravo, Lucca.
Još jednom.
Divno! Predivno!
Andrés…
Ovo je tek početak.
Lucca će poslije novih terapija još više napredovati.
Misliš da trebamo više tretmana?
Definitivno.
Želimo ga liječiti što češće. Barem jednom godišnje.
Ali ako primijetite kakvo nazadovanje, možda epilepsiju, trebao bi doći i prije.
Potrudit ćemo se.
Gospon Lucca!
Želiš se vratiti, zar ne, Lucca?
Zaista si poseban.
Ispisat ćemo povijest. Zar ne?
Pa-pa. Bok, Bárbara. Pa-pa.
Doviđenja, Kumare!
Doviđenja, Bruno!
Hvala. Pa-pa.
Idemo!
Evo.
29. SRPNJA 2017.
Kumar je zadovoljan Luccom.
To će pomoći djeci širom svijeta da dobiju pristup Cytotronu.
Hvala vam na trudu.
Ne, hvala vama. Jako smo sretni.
Zapravo, Kumar nam je rekao da će Lucca trebati još tretmana.
Je li istina da otvarate kliniku u Baltimoreu?
Čekamo odobrenje ministarstva
za početak kliničkih ispitivanja u SAD-u, ali to će potrajati nekoliko godina.
Jeste li razmišljali da ih provodite u Meksiku?
John Millar kaže da su dva Cytotrona u Veracruzu.
J. Millar potpisao je Ugovor o povjerljivosti. Treba biti diskretniji.
Samo da znate, Meksiko je još kompliciraniji od SAD-a.
Birokracija, različiti interesi…
Ozbiljno, zaboravite.
Ali kako ovo može postojati, a da nije dostupno svima?
Daj da ti pomognem s dozvolama u Meksiku.
Uz Luccin slučaj, tebe i neke saveznike.
Možemo razgovarati s Kumarom i reći…
Ne, gledaj…
Kumar mi je jasno rekao da se ne želi baviti birokracijom.
Sve što želiš raspraviti s Kumarom ide preko mene.
Ispričavam se,
mislim da je moj let prije vašega.
Bit ćemo u kontaktu.
-Vidimo se. -Sretan put.
Bok!
-Bok! -Doviđenja.
Čudno, ne?
Jako čudno.
To je njegova stvar, ali ne znam…
Čudan je.
Kumar!
Zar ne možeš reći „tata”?
Koliko je tvojih pelena Kumar promijenio? Koliko?
Mama, zaboravio sam Pipo Rexa.
Nema veze, dušo. Kupit ćemo drugoga.
Ne možeš kupiti prijatelje.
Ne smij se, Lucca.
Dobro jutro, sunašce.
Doktore Jaramillo,
nadam se da ste imali ugodan let kući.
Iskreno, nisam puno spavala.
Od našeg razgovora u zračnoj luci
razmišljala sam kako da dobijete dozvolu
za klinička ispitivanja Cytotrona u Meksiku.
Možda mogu početi s Luccinim neurologom.
-Ovo je ludo, Bárbara. -Što?
Pokazat ću ti
jedan od prošlogodišnjih Luccinih nalaza MR-a
da možeš usporediti broj moždanih veza koje je imao sa sadašnjim stanjem.
Pogledaj razliku.
Izuzetno je impresivno. Ne znam kako su to uspjeli u mjesec dana.
Što sad?
Mogu li ga nastaviti liječiti?
To je plan.
Ali si ne možemo priuštiti još jedno takvo putovanje.
Pogledaj iz ovog kuta.
A da se ovdje provedu ispitivanja?
Ako dovedemo klinička ispitivanja,
možemo nastaviti liječiti Luccu i drugu djecu.
Ma ne!
Lakše ćeš pomaknuti planinu nego uvjeriti starješine iz Povjerenstva.
José, ovo bi moglo spasiti živote tisuća djece.
Jesi li sretan što se vraćaš u školu?
-Dobro jutro, gospođo. -Bok. Dobro jutro.
Što je, ljubavi? Što je?
Idemo? Ne?
Zašto plačeš?
O, ne!
NOVA MEKSIČKA ČUDA
Laku noć, majmunice.
Majmunče.
Razmišljala sam.
I…
Slušaš li me?
Razmišljala si u stilu da se trebam zabrinuti?
Ako ono što pokušavamo u Dječjoj bolnici ne uspije,
mogli bismo prodati stan i vratiti se u Indiju.
Oprosti, ali šališ se, zar ne?
Nije prošlo ni mjesec dana.
Lucca je bolje nego ikad.
I dalje sam nezaposlen.
A ti razmišljaš o prodaji stana za povratak u Indiju?
-Mislim na Luccu. -Točno.
Možda da počneš razmišljati o nama ostalima.
O sebi, o svima.
-Ali… -Ne. Kunem se, iscrpljen sam.
Laku noć.
Zdravo.
Bárbara, zvala si me?
Imam propuštene pozive.
Da, imam sjajne vijesti za tebe.
Luccin neurolog predložit će Povjerenstvu Dječje bolnice
klinička ispitivanja Cytotrona.
Razumijem da želiš aparat u Meksiku,
ali za mene i Kumara
prioritet je dobiti odobrenje u SAD-u.
Možemo raditi istovremeno na tome.
Kumaru bi se sigurno svidjelo. Mogu mu pisati i reći…
Bárbara, razjasnimo nešto.
Do Kumara možeš doći samo preko mene.
Bilo je dovoljno teško doći dovde
u pogledu međunarodnih pregovora o licenci…
-Ne želim da išta ometa… -Imaš li trenutak?
-Molim te. -Da.
Moram ići. Nazvat ću te poslije.
Znaš da si imala moju podršku otkad ti se dogodio Lucca?
Otkad mi se dogodio Lucca?
-Zvuči grozno. -Žao mi je. Ne.
Mislila sam…
možda je vrijeme da preispitaš svoje prioritete.
-Smatram… -Znaš li koliko dugo radim ovdje?
Petnaest godina.
Ovdje si tek trećinu tog vremena.
Osim toga, časopis neprestano raste.
Nije bitno koliko sam vremena ovdje.
Možda i jest bitno. Možda tvoj učinak nije isti.
Previše si posvećena sinu, a ovdje trebam tvoju punu pozornost.
I žao mi je,
ali tražimo ti zamjenu.
Mogu li spavati ovdje?
Nedostaje mi Pipo.
Andrés, ima napadaj.
Sedamnaest.
Osamnaest, devetnaest…
Polako.
Opusti se.
Dvadeset tri, dvadeset četiri, dvadeset pet.
Dvadeset pet sekundi.
Bio je kratak.
Sve u svemu, imamo dobre vijesti.
Znatno je manje epileptičkih znakova.
U odnosu na posljednji EEG
smanjili su se za 70 posto. Gledaj.
Ali s preostalih 30 posto,
može opet doživjeti napadaj kao jučer.
Ako ih nastavi imati, mogli bismo izgubiti sav napredak.
Ovisi o intenzitetu napadaja, ali da.
Što Povjerenstvo kaže o kliničkim ispitivanjima?
Otvoreni su za tu mogućnost.
Ali bolnica i dalje nije uvjerena u terapiju.
Moramo poduprijeti prijedlog s drugim slučajevima osim Luccinoga.
Pitajmo Kumara. Sigurno bi nam pomogao.
Zapravo, dat ću ti njegov broj
da ga možeš službeno tražiti informacije.
Nije tako lako, Bárbara.
Svaki institut ima svoje kriterije privatnosti.
Molim te.
Bar pokušaj.
Zdravo.
Nisam znala da si u Meksiku.
Možemo li razgovarati?
Što je? Nešto nije u redu?
Zašto je Luccin neurolog zvao Kumara?
Ne znam.
Iskreno mi reci.
Jesi li ih ti spojila?
Ne.
Razgovarao sam s Kumarom.
Jako je uzrujan, Bárbara.
-Jako uzrujan. -Zašto?
Imali smo dogovor, a ti si ga prekršila.
Ne znaš kakvu si štetu napravila.
Kumar je bijesan.
Napisao mi je vrlo agresivan e-mail jer misli da je Ibarra špijun meksičke vlade.
Špijun?
Projekt Cytotron u Meksiku gotov je zbog tebe.
-Ali… -Ali ništa!
Nema više Cytotrona za Luccu.
Gotovo je u SAD-u, kao i u Meksiku.
Gotovo je u Indiji.
Gotovo je! Sve zbog tebe.
Samo sam htjela pomoći.
Ne.
Sebična si.
Uništila si godine rada mnogih ljudi.
I milijunima djece oduzela si mogućnost liječenja.
Zamisli koliko će djece umrijeti od epilepsije zbog tebe.
Samo zamisli.
Nemaš pojma zašto plačem, zar ne, Lucca?
Opet sam zabrljala.
Ja sam kriva.
Očajnički sam htjela dovesti Cytotron u Meksiko.
A sad ga nećemo imati.
Smijem li ući?
Ne, Bruno. Kupanje je gotovo.
Što je to, Bruno?
Čarobni napitak koji će vas učiniti jakima poput dinosaura.
Samo mi još to sad treba!
Ne, Barbs! Idi pod tuš, ja ću preuzeti Luccu.
-Ali bit će jači. -Donesi mi krpe iz kuhinje.
Izgubljeni smo bez tebe, Naye.
Ne, u redu je.
I ja bih bila izgubljena bez vas. Zar ne, Luca?
Samo sam htjela da Lucca ima lakši život.
Možda bi Luccin život bio lakši
da nije jurio nešto što ne može imati.
Da ima priliku biti ono što jest.
Osoba kakva je trebao biti.
I da se naš sin zadovolji time? Ne.
Ne, neću se prestati boriti za njega.
Zašto sve mora biti borba?
U redu je odustati, Bárbara.
U redu je predati se.
Potpuno razumijem da želiš najbolje za Luccu.
I ja želim.
Ali ne ovako.
Kako to misliš?
Dugujem mu to.
Najmanje što mogu jest pokušati sve kako bi imao bolji život.
Već smo razgovarali o tome. Ne duguješ mu.
Osjećam se odgovornom za njegovo stanje.
Ne bi trebala.
Odgovorna si za Luccino stanje
koliko i mama za moju nogu.
Ne, to je bila nesreća.
I Luccino također.
Ne, trebala sam tiskati još jednom.
A nisam.
Ne znam zašto, ali nisam mogla.
Kako bi kad si se onesvijestila?
Ne, nisam.
Jasno se sjećam, vidjela sam iskre i osjetila kako ga liječnici izvlače.
Ne znam, ali…
U jednom su ti trenutku stavili masku za kisik.
Masku za kisik?
Zašto?
BOLNICA EL REFUGIO
Dobar dan.
Tražim dr. Floresa Delgada.
Samo trenutak.
Nancy.
Pomozi mi s izvješćem, molim te.
Hvala.
Tvoj mi je bio najteži porod koji sam imao.
Sve je bilo užurbano.
Uzastopni trudovi utjecali su na otkucaje bebinog srca i…
Kad smo ti dali epiduralnu,
dogodilo se nešto
što je malo vjerojatno, ali se dogodi.
Anestezija je otišla gore i…
paralizirala ti je dijafragmu.
A mi…
Mogli smo…
donijeti drukčiju odluku.
No smatrali smo da radimo ispravno.
Zato nisam mogla tiskati.
Tiskati?
Bárbara, imala si zastoj disanja.
Čudo je da si preživjela.
I izvukli smo tvoga sina najbolje što smo mogli.
Stvarno.
Bilo je čudo da ste oboje preživjeli.
Majmunče.
Je li sve u redu?
Gdje si bila?
U bolnici gdje se Lucca rodio,
s liječnikom koji ga je porodio.
Stvarno?
Zašto?
Morala sam znati što se dogodilo toga dana i…
Liječnik je objasnio da sam imala zastoj disanja.
Lucca i ja smo skoro umrli.
Pravo je čudo što smo danas ovdje.
Imamo puno sreće, majmunice.
Mama!
-Da, ljubavi? -Imam iznenađenje za tebe.
Ali moraš zatvoriti oči.
-Dobro. -Hajde.
Idemo.
Ne ti, samo ona.
Možeš ih otvoriti.
Ta-da!
Sad su dinosauri, baš kao ti i Lucca.
Sviđa mi se, ljubavi!
Bok, Diana.
Bok.
-Zdravo. -Stigli smo.
Sretni smo što možemo pozdraviti Luccu.
Predstaviš ćeš ga prijateljima.
-Zar ne, Bruno? -Da.
To je Diego.
To je Moisés.
To je Emilia.
Ona nije draga. Ne volimo je.
Moraš ići.
Zovi ako me trebaš.
Hoću. Bit ćemo dobro, bez brige. Zar ne, Lucca?
Jesi li uzbuđen, Lucca?
Volim vas. Zabavite se.
Bok.
-Bok. -Bok.
Ovo je Lucca.
Halo?
Bok, Johne.
Bárbara je, Luccina mama. Upoznali smo se u Bangaloreu.
Aha!
Da, jasno. Kako si?
Dobro sam, hvala.
Zovem vezano uz ona dva Cytotrona u Veracruzu.
Iskreno, trenutačno nisam baš u dobrim odnosima s Jaramillom.
Zašto?
Kao prvo, njegovi planovi za kliniku u Baltimoreu…
Sve laži.
Stvarno? Kako?
Samo je platio adresu e-pošte s domenom Johns Hopkinsa.
-Nitko ondje ga ne poznaje. -Ne!
Da. Ne znam kako sam mu vjerovao.
Platio sam mu sve letove u Indiju.
I to poslovni razred.
Čak sam platio prokleti Ritz.
I mi smo to platili. Možda čak i isti let.
Zašto me to ne čudi?
Kumar zna za ovo?
Možda. Znam samo da je Jaramillo kupio nekoliko aparata od njega.
Znaš, posao je posao.
ŠTO JE ISTINA
ŠTO NIJE ISTINA
NEMA KLINIKE U JOHNS HOPKINSU
Moja mu je zaklada dala više od milijun dolara
za njegov centar u Americi.
-U bolnici Johns Hopkins? -Da, točno.
Upoznavali smo ga s raznim ljudima, i od svih je tražio novac.
A kad se moja svekrva razboljela, obećao ju je odvesti onamo.
Ali gad to nije učinio.
I ne samo to. Kad smo tražili kopiju patenta,
saznali smo da je Cytotron registriran kao Jaramillov izum.
Kao i terapija.
Kad smo rekli Kumaru, rekao je: „Nemoguće, taj aparat je moj.”
Impresivno. Sjećate li se kako ste saznali?
Slučajno.
Ali onda smo vidjeli registar
i shvatili da je patent na Jaramillovo ime…
To je otprilike najvažnije…
Bilo je više od 50 ljudi. Među njima ozbiljni poduzetnici…
Novac koji smo mu dali koristio je u osobne svrhe…
Svi se bivši studenti poznaju…
Dobili ste Johns Hopkins…
Ne možemo vam dati tu informaciju,
…ali koliko znam, ta se transakcija nije dogodila.
Kao što možete zamisliti,
sva ova saznanja
izuzetno su me uznemirila.
Još više jer je riječ o mojem sinu.
Ne mogu odustati.
-Njegova je budućnost u mojim rukama. -Majmunice.
Ne bi li došla u krevet i nastavila sutra?
Nakon ovoga, Jaramillo će nam morati ustupiti svoje aparate.
Kunem se, ne razumijem zašto nije u zatvoru.
Zna navigirati pravnim sustavom.
Gad se ovaj put neće izvući.
Poslat ću ovo Kumaru i svim ulagačima. Vidjet će on.
Osim toga…
Nisu li ove patke baš slatke?
Lucca?
Hoćemo li ih prestići?
-Pobijedit ćemo vas! -Oprezno.
Drži čvrsto. Ne okreći se.
Zar ne, Lucca?
-Stižemo! -Bravo.
Ne. Gledaj naprijed.
Stižemo!
Sustigli smo ih!
Hej, čekajte me!
Bravo, Lucca.
Bravo.
Pobijedili smo ih. Mi smo prvaci.
Sad sam.
Ne držim te.
Molim te, slušaj ovo.
Što?
Bárbara, nećeš vjerovati. Imamo sastanak s ministrom zdravstva.
Čini se da je e-mail upalio.
Jaramillo je pristao ustupiti aparate za klinička ispitivanja.
Za nekoliko dana dobit ćemo odobrenje agencije COFEPRIS.
Dođi s Luccom.
-Uđite, molim vas. -Hvala.
Bok, Lucca.
-Zdravo. -Bok.
-Spremna? -Da.
MINISTARSTVO ZDRAVSTVA
-Jaramillo? Jesi li znao? -Ne.
José Antonio.
Bárbara. Lijepo vas vidjeti.
Dobar dan.
Upravo smo rekli ministru
da ćemo vam omogućiti da testirate Cytotron.
Izvolite, sjednite.
Dobro. Ovako, Jorge.
Ovo je Lucca.
Ovo je njegova mama.
I već poznaješ dr. Ibarru.
Da.
Molim te, Luise, pročitaj dokument koji potpisujemo.
Da, gospodine.
„Od danas,
a na temelju odredbi članaka 19. i 20. Općeg zakona o zdravstvu,
odobravamo Dječjoj bolnici u Meksiku provođenje protokola
za klinička ispitivanja tehnologije Cytotron.”
„U prvoj fazi, profil tih ispitivanja
usredotočit će se isključivo
na onkološku uporabu ove tehnologije."
Ne.
-„Za razvoj…” -Oprostite, ministre.
Jasno, bolnica ima mnogo pacijenata oboljelih od raka
koji će imati koristi od ovih ispitivanja.
Ali imamo i mnogo neuroloških pacijenata poput Lucce.
-Koji je ovdje… -Čekajte.
Kako mi je dr. Jaramillo objasnio,
shvatio sam da odobrenje aparata za komercijalnu upotrebu
pokriva artritis i rak.
A primarni cilj akvizicije liječenja su koja su dokazana.
Ali terapija djeluje i za slučajeve poput Lucce.
Imamo njegovu povijest bolesti.
Znam, gospođo.
I vjerujte mi, zaista mi je drago
što je terapija pomogla vašem sinu.
Ali odlučujemo za dobro većine, a ne pojedinačnih slučajeva.
Prijeđimo na potpisivanje dokumenta, može?
Naravno.
Molim vas.
Hvala.
Izvolite.
Možda, nakon svega, nećemo dobiti ovu bitku.
Možda je tvoj tata u pravu.
Ne mora sve biti borba.
I u redu je predati se.
Ili se možda cilj još ne nazire
jer smo trkači na duge staze, Lucca.
I trebamo samo uživati u procesu.
Uživati u pogledu.
Zastati i pogledati u nebo.
Zadovoljstvo mi je otvoriti ovu svečanost.
Za početak, predstavljam liječnike
koji su nam ukazali čast dolaskom na ovu važnu inauguraciju.
Prvo vas molim pljesak za našeg velikodušnog ministra zdravstva,
dr. Jorgea Martineza Navarra.
Čast nam je što je ovdje kao sponzor ovoga događaja.
Također želim dobrodošlicu dr. Joséu Antoniju Ibarri,
šefu Odjela neurologije ove bolnice.
Gđa Azucena Monroy. I dr. Ricardo Jaramillo.
Halo?
Zdravo, Bárbara. Kako si?
Bok.
Dobro smo, hvala. A ti?
Dobro sam.
Gledam tebe i gospona Luccu na mom računalu.
Da, jako smo sretni što će i druga djeca dobiti pristup Cytotronu.
Da. Svi smo jako uzbuđeni.
Ali ovdje imam nešto što ste zaboravili.
G. Dinosaur.
Bruno će biti sretan to čuti.
Naravno, zato sam ga sačuvao.
Slušaj, Bárbara.
Ti, tvoja obitelj i gospon Lucca,
uvijek ste dobrodošli u Indiju.
Znaš to?
Ali Jaramillo nam je rekao…
Nemojmo o Jaramillu. Dobro?
Razgovarat ćemo o njemu kad se vidimo.
Bárbara, cijena terapije gospona Lucce ovdje u Indiji iznosi nula.
Znam da si učinila mnogo za Cytotron, i ja…
Jako sam zahvalan na tome.
Puno ti hvala, Kumare.
Pozdrav, Bárbara.
Bok.
Zahvaljujući više od dva desetljeća istraživanja vrhunskih znanstvenika,
među kojima imam sreću biti…
Slušaj, Lucca.
Ova bi pjesma rasplakala tatu i mene kad si bio beba.
Što je, dušo?
Jesi li i ti sretan što se vraćamo u Indiju?
Ma.
Što si rekao, Lucca?
Mama.
Lucca…
Volim te.
LUCCA I NJEGOVA OBITELJ JOŠ SU TRIPUT IŠLI U INDIJU.
LUCCA TRENUTAČNO ZAVRŠAVA OSNOVNU ŠKOLU.
U ISTOM JE RAZREDU KAO NJEGOV BRAT.
LUCCA VEĆ PET GODINA NIJE IMAO NAPADAJ TE JE POČEO HODATI I GOVORITI.
U KOLOVOZU 2021., BÁRBARA, ANDRÉS I ULAGAČI
KUPILI SU DVA CYTOTRONA I OTVORILI PRVU KLINIKU IZVAN INDIJE.
CENTAR KUMAR NALAZI SE U CIUDAD DE MEXICU
I POMOGAO JE DESECIMA PACIJENATA.
-Tata. -Prisutan.
-Naye. -Prisutna.
Bruno.
Uvijek moram biti prvi.
Dobro, tvoj red. Bruno Bianciotto Anderson.
Lucca Bianciotto Anderson.
-Spava. Venkatesh? -Prisutan, gospođo.
Mama, prisutna.
-Da. -Bruno, vidi.
Sjedi uspravno.
Prije nije mogao, ali sad može.
Držat ću mu noge. Da vidimo što će biti.
Gore! Možeš ti to!
Gore, dušo! Glavu gore!
Bravo!
Tako.
Lijepo šetamo.
Zar ne?
Da?
Prijevod titlova: Filip Lažnjak