Downloaded from YTS.MX
DETTE ER BASERET PÅ DE FAKTA, DER FORTÆLLES I BOGEN
Official YIFY movies site: YTS.MX
LOS DOS HEMISFERIOS DE LUCCA AF BÁRBARA ANDERSON
VISSE BEGIVENHEDER, SCENER, PERSONER OG DIALOGER ER ÆNDRET I DRAMATISERINGEN
Og dig? Tror du stadig, det er en dreng?
Det tror jeg ikke. Det er en dreng!
-Den sparker som en pige. -Nej da.
-Hvad? -Jo. Drenge sparker hårdere.
Det ved du ikke.
-Mærkede du det? -Ja.
Det er klar.
-Godaften. -Hej.
-Jeg har vist veer.
Lægen bad mig komme, når veerne var regelmæssige.
-Og nu er der ti minutters mellemrum. -Eller mindre.
-Er det første fødsel? -Ja.
-Er vandet gået? -Nej.
Det kan stadig tage timer eller dage.
-Hør her… -Ja?
Du bør hvile dig og komme igen, når der er fem minutter mellem veerne.
-Okay. -Okay.
Hvad?
-Nå da. -Vent.
Nej. Ro på. Træk vejret. Hjælp os. Træk vejret.
-Skat. Er du okay? -Her er en til.
En til. Og det er under tre minutter siden den sidste.
-Den har jeg brug for. -Nej, du har ej, bare rolig.
Hvor er min mand?
Han klæder om. Han kommer snart.
-Pas på med droppet. -Kom så…
Løft benene.
Du har udvidet dig seks centimeter. Vi giver dig epiduralbedøvelse.
-Doktor. Hjælp med at vende hende. -Ja.
Okay, frue. Kom nu.
Du mærker et lille stik.
Pres hårdt ved den næste ve.
-Lad os se. -Hej, skat.
Sådan.
-Lad os se. -Det skal nok gå.
Pres, søde. Pres.
Hårdere, mor!
-Det kan jeg ikke. -Du kan godt, Bárbara.
-Bare et pres til. -Det har langsom hjerterytme.
-Kom nu. -Pres.
Et pres til, og det er det.
Kom nu, mor. Pres hårdere, hårdere, mor.
-Hjertelyden bliver svagere. -Kom nu.
Et sidste lille pres.
Pres hårdere, mor.
-En, to… -En gnist.
Undskyld, jeg lækker mælk.
Hvornår kommer I med mit barn?
Et øjeblik. Jeg spørger.
Okay, tak.
Godmorgen.
Som lægen forklarede,
skal vi vente 72 timer, så hjernehævelsen aftager.
I mellemtiden har vi lagt ham i koma.
Jeg lader jer være lidt alene med ham.
Tak.
Hej, min snut.
Hej, lille barn.
Luquita, tilgiv mig.
Undskyld, jeg ikke pressede nok.
Åh, skat.
Jeg lover, at jeg ordner det.
Jeg lover, jeg ikke hviler, før du er rask.
De første prøver, de tog, da du kun var tre dage gammel,
lød som godt nyt.
Vi tænkte: "Det sværeste er bag os."
Men ti dage senere ændrede alt sig.
Det stor ar, som iltmangel forårsagede i din hjerne,
gjorde, at du ikke kunne tale, gå eller styre dine bevægelser.
Nogle læger mente, at skaden i din hjerne ikke lader dig vide, at jeg er din mor.
Men jeg troede ikke på dem.
Og da din bror blev født, blev det tydeligere.
Bruno kunne trænge ind i din verden og kommunikere med dig.
Han er det bedste, der er sket.
Men når jeg ser ham løbe, og udforske verden derude
bliver frustrationen ved at se dig fanget større.
Derfor har vi prøvet alt og fortsætter med det.
Hver en terapi, hver en ny maskine.
Hver en ny læge og hver en behandling er nyt håb.
Din fremtid er et mysterium.
Vi kender stadig ikke de grænser, der hindrer dig.
Men vi er et team.
Vi holder sammen til det sidste.
Hver dag og nat, indtil vi finder en løsning.
LUCCAS VERDEN
Godmorgen, min engel.
Hvad så, solstråle?
Hjælp med at holde ham.
Skat. Hej, Luquita.
Har I set Pipo Rex?
Ræk mig en ble.
Ved du, hvorfor Lucca ikke spiser sin puré?
Hvorfor?
Han kan ikke lide papaya.
Nå? Og hvordan ved du det?
Fordi papaya smager som rådden ost i en ble.
Selvfølgelig ikke.
Papaya er lækkert.
Masser af børn i Island ville smage det med glæde.
Så lad os sende det til dem.
Han kan ikke lide det.
Jo, han kan. Ikke, Lu?
Må jeg efterlade bilen her, og du tager Lucca?
Ja. Jeg bør gå nu. Jeg har det interview.
Okay. Held og lykke. Noget godt?
Jeg ved ikke med lønnen. Vi får se.
Jeg glemte at sige,
at træningen er klokken otte. Kan du nå det?
Svømmetimen?
Nej, aftalen med den nye fysioterapeut.
Hvor de også bruger magneterne. Det sagde jeg.
Nej.
Efter arbejde henter jeg Lucca. Vi spiser frokost med jer.
Og så til allergilægen.
Så får vi de nye skoindlæg, som skal tilpasses.
Vent på, de er klar. Jeg kører dem til svømning…
Jeg kører Bruno hjem. Du kører Lucca til ny terapi.
Alt det i dag?
-Er du skør? Vi ender på hospitalet. -Overdriv nu ikke.
Derfor blev jeg gift med dig. Og for dit udseende.
De er klar, så du kan læse dem, når du kan.
Godmorgen.
Hej, Fanny.
Godmorgen, venner.
Hej, du sendte ikke kalenderen.
-Jeg sendte den før. -Hvorfor er du oppe klokken tre?
Barbie, godmorgen.
Hej.
De har bekræftet Lizárraga.
Har vi tid til at få ham på forsiden?
Jeg ville være nået frem til tiden. Samtalen blev flyttet i sidste øjeblik.
Skidt. Jeg henter indlægssålerne i morgen.
Okay? Vi ses derhjemme.
-Farvel. -Farvel.
Det undrer dig nok, at vi altid er på farten,
og at vi bruger dagene på den en terapi efter den anden.
Hvad leder jeg efter, når intet ændrer sig?
Men jeg må åbne alle de døre, der er lukket for dig.
Og bære din stol op ad alle de trapper uden ramper.
Og gøre det, verden nægter os hver dag.
Lucca? Lucca, er du okay?
Bárbara!
Han får et anfald!
Okay…
-Hvor lang tid er der gået? -Det skete lige.
Femten, seksten.
Sytten, atten…
Skat. Jeg er her.
Du havde ret i, vi ender på hospitalet. Jeg har det frygteligt.
Nej, jeg mente det ikke sådan her.
Du gør alt rigtigt.
Du fryser. Her.
Hvordan var det? Forfærdeligt?
-Ja. -Det er jeg ked af.
Sådan.
Lucca, hvorfor er du sådan en flot dreng, hvad?
Ved du det?
Da jeg var på din alder, forestillede jeg mig, at jeg kunne flyve.
Jeg forestillede mig at tage op til skolens øverste etage
og springe ud og flyve væk.
Og dig, min Luqui?
Har du forestillet dig at flyve?
Giv mig din hånd.
Sådan.
Den er otte. Samtalen er om en time.
Er den?
-Ja. -Kan den rykkes?
Nej. Ser jeg forfærdelig ud?
Fra et til ti?
Tag dig i agt.
Farvel.
Hej.
Fandens!
Hvor grimt.
Okay, jeg ringer senere.
-Hr. Alberto. Goddag. Bárbara Anderson. -Goddag. Tag plads.
Tak.
Vi er meget spændte på din profil.
-Har de sagt, at du skal på forsiden? -Ja. Tak.
-Har du spist morgenmad? Noget at drikke? -Ja. Bare rolig. Jeg bestiller noget.
-Er alt i orden? -Ja.
Undskyld, hvis jeg er påtrængende, men er du okay?
Vil du gerne vide det?
Ja.
Min søn Lucca fik et epileptisk anfald i går i svømmehallen.
Vi kørte ham på hospitalet, han blev indlagt…
Og jeg kom direkte derfra.
Er det første gang, det er sket for ham?
Nej, hans tilstand gør ham modtagelig.
Hvad er hans tilstand?
Infantil cerebral parese… alvorligt.
Er han i behandling for at forbedre hans sygdom?
Desværre nej. Der er ingen behandling, der hjælper.
Skaden er uoprettelig.
Men hvorfor er der ingen behandling? Der er en behandling for alt.
Er dit job ikke at undersøge?
Undskyld, jeg siger det, med al respekt, du aner ikke…
Lige et øjeblik. Jeg fik sagt det forkert.
Sig mig engang. Ved du, hvem Bruno Bernardi er?
-Den tidligere økonomiminister. -Præcis.
Han havde et meget alvorligt hjerte-kar problem.
Han kunne hverken tale eller gå. Alle sagde, han ikke ville komme sig.
Men han blev behandlet af en dygtig mexicansk læge,
som arbejder i Indien. Og tænk dig, han kom sig.
Tro mig, det er ikke mirakeldråber eller den slags.
Faktisk…
Jeg har en video, så du selv kan se.
De satte ham i maskinen hver dag i en måned.
Se, han begyndte at gå igen. Han kunne ikke fatte det.
Er det rigtigt?
Det er videnskabeligt understøttet. Og jeg har hans læges nummer.
Faktisk… Hvis det er i orden, så ringer vi til ham.
Jaramillo!
Sov du?
Nå ja! Jeg glemte, du er i Indien.
Nu du allerede er vågen,
vil jeg bede dig hjælpe en ven, der er her med mig.
Hendes søn har cerebral parese. Jeg fortalte hende om din opfindelse.
Efter mit bidrag kan du ikke sige nej til mig.
Her.
-Hej. -Hej.
Hvad sker der?
Efter hvert epileptisk anfald er Lucca udmattet
i en, to dage og kan ikke spise.
Det fører til flere anfald.
Det er en cyklus, der bringer hans liv i fare.
Er du med?
Jeg er ikke glad for det,
men vi må hellere begynde at overveje en sonde.
Jeg forstår din pointe, doktor, men vi må overveje
de nye begrænsninger, sonden giver Lucca.
Kan han ikke bruge munden til at spise, kan han slet ikke tale.
Alt tyder på, at Lucca ikke får det bedre.
Han kan ikke være underernæret.
Jeg siger…
Tak.
Fra første dag har de sagt, alt er galt.
Og forandringen i Bernardis video er virkelig fantastisk.
Men det er noget andet.
De sagde, at Bernardi aldrig ville gå igen, og han kom sig.
Lad os tale med den læge først.
Du kender min mening om mirakelbehandlinger.
Jeg tror ikke på dem.
Der er intet at miste.
Dit opkald viderestilles…
Voicemail. Jeg sender en sms.
Åh nej, Lucca vågnede.
-Lad os gå. -Nej, bare bliv.
Jeg går først, okay?
Skat, vågn op, det er lægen.
-Fik han et anfald igen? -Nej, han sover.
Det er lægen fra Indien, der ringer.
Vi vækker børnene. Denne vej.
Et øjeblik, doktor. Vent.
Doktor…
Vi mødes endelig. Tak for, du vil tale med mig.
Alberto Lizárraga viste os Bruno Bernardis video,
og vi er virkelig imponerede.
Det vil jeg tro. Cytotronen vil markere før og efter i medicinens historie.
Mine kolleger på Harvard kan heller ikke tro det.
Men som I har set, er det nu en realitet.
Ja, utroligt.
Hej, doktor. Rart at møde dig.
Vores søn Lucca har svær cerebral parese med meget hyppige epileptiske anfald.
Vi er faktisk på hospitalet lige nu.
Og vi vil gerne vide mere om behandlingen.
Det er ikke så let at forstå.
Men i en nøddeskal er det en maskine,
som stimulerer hjernecellerne, så de kan blive aktive
og skabe nye forbindelser.
Tror du, maskinen kan hjælpe Lucca?
Cytotronen er blevet brugt til at destruere tumorer i mange år.
Den neurologiske anvendelse er ny.
Men jeg kan forsikre jer om,
at vi har set en fantastisk forbedring hos næsten alle patienter.
Vi er bestemt interesserede i at prøve behandlingen.
Hvor godt.
Jeg giver dig mine oplysninger, så du kan sende hans fil,
og alle omkostningerne og andre udgifter.
Undskyld.
-Ja. -Hej.
Jeg må løbe. Vi tales ved.
Ja. Vi sender dig alle oplysningerne. Mange tak.
Vi ses.
Hvad?
Du kan ikke stole på alt, de vil sælge os.
-Vi er kanonføde for dem. -Det er anderledes.
Det er vores chance. Jeg mener det.
Wow! Den eneste underholdning på min planet var at se mine sår hele.
Åh! Det er ulækkert!
Jeg har også et sår.
Men jeg viser dig ikke blodet, fordi du bliver chokeret.
$50.000?
Og den fyrs rejsegodtgørelse…
Plus rejseudgifter.
Spørgsmålet er ikke, hvad det koster, men om det hjælper Lucca eller ej.
Og hvis det er den eneste måde, så er pengene lige meget.
Vi mangler ikke kun penge. Vi har gæld. Vi kan ikke hæve mere på kreditkortene.
På grund af udgifter til læger, medicin, terapier, behandlinger.
Hvordan får vi råd til jeres tur til Indien?
Nej. Vi tager Lucca med til Indien. Vi skal allesammen med.
Skal vi alle flyve til Indien?
Kan du huske weekendturen? Bilen lugter stadig.
Hvordan får vi de penge?
Du ved, at det økonomisk er det værste tidspunkt for mig.
Jeg har været arbejdsløs hele året.
Det er okay. Det går snart bedre.
Desuden kan vi altid sælge lejligheden.
Hvad?
Denne lejlighed er det eneste, vi ejer.
Og vi har arbejdet hårdt for den.
Vær ikke dramatisk.
Nej. Vi skal ikke til Indien.
Jeg er ellers med, men vi sætter ikke boligen på spil
for en såkaldt behandling, som de ikke helt har forklaret os.
For mig er denne familie alt, vi har.
Ja. Det er ikke det, vi taler om.
Jeg blæser på, om du synes massage med lavendelolie
er noget esoterisk nonsens.
Eller om du synes, jeg er besat, når jeg laver åndedrætsøvelser med ham.
Jeg blæser på, du tror, det ikke virker. Det tror jeg. Og det fører os til Indien.
Uanset hvad.
Har jeg sagt, at du har de smukkeste arme?
Og meget blød hud.
SALDO
GÆLD
VURDER DIT REALKREDITLÅN HAR DU BRUG FOR ET KVIKLÅN?
-Naye, hjælp mig med at holde ham. -Ja. Lad os se.
Sådan.
Hej.
Aftensmad?
Nej, jeg er ikke sulten.
Men jeg bliver færdig her, og så kommer jeg.
Hey…
Det bliver ikke nemt, men
vi kunne belåne lejligheden.
Jeg elsker dig.
De her gader…
Sådan.
Sådan!
-Godmorgen. -Godmorgen, Lucca.
Dr. Jaramillo…
Jeg har gode nyheder. Vi har råd til turen til Indien og behandlingen.
Sig, hvad jeg nu skal gøre.
Bárbara…
Vi er klar til mødet. Kommer du?
Hej, Bárbara. Jeg talte med min partner, dr. Kumar,
om din søns sag, og jeg har dårlige nyheder.
Af flere grunde kan vi ikke bruge Cytotronen til at behandle børn nu.
Men jeg giver besked, når det ændrer sig.
Dekorationer er ikke det vigtigste ved denne begivenhed.
Han skal føle, han er i et miljø,
der er befordrende for den bedste fotografering.
De dokumenter, vi gennemgår, er i din indbakke.
Den opdaterede version er fra den 9.,
fordi versionen fra den 5. har ikke de ændringer, vi lavede i går.
Du fik to seksere.
Det er det, jeg siger. Se.
Kumar Center, godmorgen.
Hej. Jeg ringer fra Mexico.
Ja? Hvad kan jeg gøre for dig?
Jeg vil sende jer et neurologisk tilfælde at overveje til behandling.
Det er min søn med cerebral parese.
Okay. Jeg giver dig dr. Jaramillos nummer. Udenlandske patienter taler med ham først.
Det har jeg allerede gjort.
Og han sagde, at jeg måske kunne tale direkte med jer.
Beklager, men det er ikke muligt. Tal med dr. Jaramillo igen.
-Tak. -Hav en god dag.
Farvel.
-Ikke igen! -Stigen lod mig nå dertil.
Hvordan gjorde du det?
Lad mig se.
Jeg er ikke god til det her spil.
Dr. Jaramillo.
Jeg ved, du ville ringe, når tingene ændrede sig,
men du bør vide, at denne behandling er det første glimt af håb for os.
I den verden, vi lever i,
tror alle, at Lucca aldrig vil kunne gøre noget.
Derfor er det så vigtigt for mig at prøve behandlingen i Indien.
Undskyld den lange besked.
Vi glæder os til at høre fra dig. Mange tak. Namaste.
Doktor, du har vel travlt, så du ikke har kunnet svare på mine beskeder, men…
Du skal vide, at vores situation stadig er kompliceret.
Lucca får det værre, da han ikke kan spise eller røre sig.
Og fordi hvert epileptisk anfald gør ham svagere.
Vi vil derfor gerne vide, hvordan tilladelserne skrider frem.
Ikke for at presse dig, men fordi vi har store håb for Cytotronen.
Vi ønsker dig alt godt denne nytårsaften.
Dr. Jaramillo…
Det er ni måneder siden, jeg hørte om dig.
Og vi er på hospitalet igen.
Vi besluttede endelig at give Lucca sondemad.
Og vi ved ikke, hvordan det påvirker hans udvikling, men…
Det er umuligt at made ham. Og hvis vi ikke gør det, dør han.
Jeg må tale med dig for at finde ud af, om behandlingen er en mulighed for Lucca.
Mange tak, og…
Jeg håber, jeg snart hører fra dig.
Farvel.
Dr. Jaramillo, du har vel stadig ikke godt nyt til os.
Men jeg har fortsat min research om maskinen og dr. Kumars opfindelser.
Jo mere jeg læser,
jo mere tror jeg, at det kunne ændre min søns liv.
Jeg mødtes også med Bruno Bernardi.
Han så flere børn på Luccas alder blive behandlet med Cytotronen.
Jeg ved ikke, om det er svært at behandle Lucca, fordi han er mexicaner.
Jeg kontaktede Mexicos ambassade i Indien.
De vil gerne hjælpe.
Jeg vil gøre alt for at hjælpe jer med at rejse over til dr. Kumars klinik.
Sig, hvad jeg ellers kan gøre. Jeg vil gøre hvad som helst.
-Hallo? -Det er dr. Jaramillo.
Undskyld, det er sent.
Men jeg skal flyve om lidt og ville sige, at det lykkedes.
Min partner accepterede endelig at behandle Lucca i Cytotronen.
Skriv det her ned. Jeg giver dig datoer og bankoplysninger.
Ja? Jeg kan ikke fatte det.
-Øjeblik. Vågn op. -Hvad er der?
Tænk engang, vi skal til Indien!
Okay.
-Kom med. -Lad os snakke.
Nej.
Jeg tror ikke, det er en god idé.
Hvorfor ikke?
Hvis det virkede,
ville de have fået Nobelprisen i medicin.
Men det er en ny opdagelse. Hvordan ved du, at det ikke virker?
Jeg kan forsikre dig for, at der ikke er videnskabelige beviser for det.
Det virkede for Bernardi.
Og det er tæt på at blive godkendt i USA af FDA.
Okay, fint.
Lad os sige, du har ret, og jeg tager fejl.
Men en tur til Indien…
For Lucca…
Det er umuligt.
-Hvorfor umuligt? -Hvor skal jeg begynde?
Den rette kost til hans sonde.
Tilladelser til medicin, de særlige stole.
Risikoen for et epileptisk anfald i flyet.
For ikke at tale om sygdommene et kompromitteret immunsystem kan få.
Det er en trussel mod hans liv.
Hvad laver du?
En liste over alt til rejsen til Indien.
Hvis jeg forstår dig ret…
Med Valium, tilladelserne, kosten og stolene, kan vi gøre det?
Hvorfor spørger du mig? Du gør det alligevel, ikke?
Jeg skal også have en cd med hans sidste MR-scanning.
Kan I hjælpe os med det?
Vi fortsætter med rejsearrangementerne.
Vi pakker Luquis mad.
Hvorfor pakker vi så mange dåser og intet af mit legetøj?
Fordi du ikke spiser legetøj. Tag Pipo Rex med.
Jeg kan spise de andre bamser, ikke Pipo.
Kun hvis jeg bliver for sulten.
Lad os se. Vi skal bruge en kuffert til.
En til? Vi kan efterlade nogle dåser.
Er du skør? Hvad nu, hvis de ikke har dem?
-Det er det hele. -Godt.
Nå, endelig. Selvom det virkede umuligt,
flyver vi til Indien.
Er du klar, Luqui?
Se.
Stop. Du kan falde.
-Okay. -Du var dygtig, Luqui.
Du er meget modig, skat.
Vi går om bord på et andet fly senere. Og vi skal til Indien, som jeg lovede dig.
Andrés!
To, tre…
Fire, fem, seks…
-Otte… -Vend ham på siden.
Oximeteret.
Tretten, fjorten…
Femten, seksten, sytten…
Atten, nitten…
-Andrés? -Doktor.
Er alting i orden?
Stort set.
Vi er i Paris lufthavn, og Lucca fik et anfald.
Hvor længe varede det?
Seks minutter, 27 sekunder.
-Det var intenst, et af det værste. -Hvor meget Valium fik han?
To 1 mm-doser.
Det blev ved. Han skulle have en til.
Tror du, vi skal tage på hospitalet?
Bliver han indlagt, må I ikke flyve i nogle dage.
Og tror du, han kan flyve? Det tager ti timer.
Det kan jeg ikke vurdere herfra.
Jeg sagde, det var en farlig tur.
Jeg ved det godt.
Men hvis I vælger at flyve,
så giv ham en dosis Rivotril før turen, og hold ham godt hydreret.
Okay, tak.
Ring, hvis der er noget.
Selvfølgelig, doktor. Farvel.
Hvad sagde han?
Han tror, det går.
Så lad os slappe af.
Lægerne i ambulancen tager ham måske med på skadestuen.
Hans læge sagde, det går fint. Vi behøver ingen ambulance.
Hvis I afviser ambulancen, og der sker noget med ham, får I juridiske problemer.
Det forstår vi, men han har det fint. Tak.
Bare underskriv her.
De afviste ambulancen.
Ja. Bare der ikke sker noget med barnet.
Tak.
Jeg ved det ikke.
Luquita.
Vi er her, skat. Godt klaret.
Hej.
Hvad er dét?
Jeg tog den med fra flyet for at fejre, at vi er her.
Du gjorde det.
Skål.
Vi gjorde det.
Os fem.
Skål.
Lækkert.
Hey! Du tømmer den. Den er lille.
Den er til os begge to.
Tog du kun én med?
Jeg har måske en til.
Hej!
-Velkommen! -Hej.
-Jeg er glad for, I er her. -Tak.
Hej, Lucca!
Bruno!
Du kan slikke det af. Det smager dejligt.
Tak.
Hvordan gik turen? Er hotelværelset godt?
Hotellet er fantastisk. Flyturen var lang og drøj.
Vi vil gerne have morgenmad, før vi går. Er det okay?
Kun hvis I henter noget. Vi skal være på klinikken om en time.
Vi skal gennem byen for at nå dertil.
-Nå… -Er det okay?
-Vi går. -Bilen er udenfor.
Endelig kom dagen.
Vi er på vej til Luccas første behandling på dr. Kumars klinik.
-Hej! -Hej!
Og vi er ankommet!
-Bliver Lucca helbredt her på gården? -Det er ikke en gård.
Men her er ænder.
Meget smuk, ikke?
-Jo. -Jo.
Hvornår møder vi den berømte dr. Kumar?
Min partner har et travlt program.
Han er der sjældent til behandlingerne, men bare rolig, I er i gode hænder.
Kom med denne vej.
Skaden er her. Resten af hjernen ser helt normal ud.
Men i dette område… Der er læsionen.
Det ligner en sommerfugl.
Ja.
Lige der. Lidt højere.
Sig, at vi kopierer disse markeringer på Luccas ansigt.
FARE - LASERGUIDET SYSTEM
Glimrende.
Sådan.
Tak.
Hvis du spurgte, hvad vi laver her, kunne jeg ikke svare dig, Luqui.
Men selvom jeg slet ikke forstår dem,
begynder jeg at indse, at vi har prøvet alt.
Det eneste, der er tilbage er at bede, se op og vente.
Tak.
-Tag den, Lucca. -Tak.
Er alt i orden?
Mine sko er væk.
Hvorfor mon det?
De er væk.
De burde være her.
Det bringer held, tro mig.
Vi siger, at stjæler man sko, stjæler man også problemer.
Ganesha passer på Dem.
Okay.
-Vil du tage mine sko, sir? -Nej. Venkatesh, nej…
Det er okay, tak.
Må jeg gøre det?
-Nej. -Hvorfor ikke?
Hvis han må, hvorfor må jeg så ikke?
Han er sød ved far.
KUMAR CENTER CAMPUS, BANGALORE
Jeg er lige her med dig, Luquita.
Er alt okay?
Han kaster op! Få ham lige ud.
Sådan der.
Næsten færdig med første uges behandling.
Det er syvende behandling ud af 28.
Gør vi det rigtige?
Hvorfor insisterer jeg på den behandling, når du har været syg og bange i dagevis?
Hvorfor er vi i den anden ende af verden,
hvis vi kun vasker håndklæder og tøj med opkast på?
-Hej. -Hej.
Hej.
Mader du Luqui med ske?
Nej, han spiser ikke noget.
-Nej? -Og han kastede op igen.
Hvad har du til mig, mor?
Lad os finde ud af det.
Se, hvad jeg har.
Mums!
Er du okay?
Naye, min tand falder snart ud, ikke?
Vis mig den.
-Ja, den er ret løs. -Kig i skuffen.
Der er kuverter med hotellets adresse.
Skriv et brev til tandfeen, så hun ved, hvor du er.
Kom, så går vi.
Hvad?
Jeg er bekymret for Lucca. Det virker ikke.
Vi er blevet snydt. Så du stedet? Det er en gård.
Hvad med maskinen? Den er blot et rør.
-De snød mig. Og I tog med til Indien. -Det er for tidligt at sige.
Men kan du se nogen forskel? Et eller andet? Hvad som helst!
Vi må vente og se.
Det er ikke magi.
Hvad hvis det er en fejl?
Gør mig en tjeneste.
Gå i seng.
Hold op med at tænke mere i dag. Okay?
-Gå nu. -Okay.
Luqui!
Luquita?
Er alt okay?
Bruno!
Hey, Lucca.
-Min tand faldt ud. -Hent dine forældre!
Luquita!
Tak. Vi kunne ikke få en ambulance.
Det er svært. Vi tager på hospitalet.
Jeg har tabt en tand!
Nej, lad mig se. Jeg hjælper med at finde den.
Afsted!
Denne vej. Til venstre.
Det skal nok gå, bare rolig.
Undskyld, Luqui.
Undskyld, at jeg tog dig herned.
Jeg troede, det ville hjælpe dig, skat.
Det har bestemt været et eventyr for ham.
Hvad hvis han dør?
Det har været en mulighed, siden han blev født. Og dog er vi her.
Hvor uudholdeligt.
Gid jeg kunne flygte herfra, Luqui.
Gid vi kunne flyve væk gennem et hospitalsvindue
for at glemme frygten for, at der sker noget slemt med dig.
Jeg har haft dunkende angst i brystet, siden du blev født.
Bruno!
Den vej.
-Hej, mor! -Hej.
-Hvordan går det? -Fint.
-Han skal hvile sig. -Ja. Tak.
Jeg vil vise Lucca noget.
Fint, men ikke råbe, vel? Din bror hviler sig.
Hvordan var det?
Fint, hvad med dig? Hvordan sov du?
Forfærdeligt.
Jeg sov knap nok. Ikke i to minutter.
Lucca…
Lucca.
Min tand faldt endelig ud.
Kan du se? Jeg har den her.
De sagde, at tandfeen ikke kommer til Indien.
Gæt, hvem der gør.
-En tiger! -Bruno…
Hvor gammel var du, da du tabte din første tand?
Naye siger, min faldt tidligt ud.
Hvad er det?
Jeg forstår dig ikke.
Du vil smage min slikkepind.
Vent lidt.
Naye ved ikke, jeg kom med den.
Nej. Hvad laver du?
Lucca ville smage min slikkepind.
Han sutter på den.
Det har han aldrig gjort før.
Lucca.
Kom nu, sut på den.
Sådan, skat. Godt gået, Luqui.
Godt klaret.
Den her tager din brik.
Men den tager din brik.
-Andrés! -Hvad?
-Andrés, kom her! -Hvad er der galt?
-Se ham! Lav en video.
Det er første gang, han griber med begge hænder og holder fast.
Før greb han med den ene hånd og slap med den anden.
Men da vand er lettere,
hjælper det med at holde fast.
Godt klaret, Luquita!
-Lucca, er du færdig med at bade? -Han kan stå oprejst.
-Flot! -Må jeg komme i?
Hvorfor råber du?
Se! Dr. Kumar er her.
Hej. I må være Luccas familie.
Ja.
Velkommen.
Jeg er dr. Kumar.
Det er utroligt.
Vi ville så gerne møde dig.
-Jeg er Bárbara. -Ja.
Tak for, vi måtte komme. Det er dejligt.
-I er meget velkomne. Altid. -Det er Lucca.
Ja, den unge Lucca.
Jeg hørte, du var på hospitalet. Men du ser godt ud.
Ja, vi er meget overraskede.
Og I bliver mere og mere overraskede.
Kan I se?
-Han sutter. -Ja.
At sutte er en af vores første reflekser.
Det er det første og eneste, nyfødte menneskebørn skal vide.
Luccas hjerne har skabt den forbindelse.
Luqui, skat. Du er blevet født på ny.
Dagen for din første fødsel
var vi så spændte på fremtiden.
Vi vidste ikke, at alt ville gå den anden vej.
Du græd ikke ved fødslen. Jeg holdt dig ikke i mine arme.
Du så mig ikke i øjnene. Og jeg kunne ikke amme dig.
Lægerne advarede os om at vænne os til det.
De sagde, du ikke ville kunne tale eller gå.
Du kan godt.
Du aldrig ville sige "mor".
-Sådan! -Ja!
Men se os nu, Luqui.
Ingen af dem ville tro det.
Og jeg vil gøre alt, hvad jeg kan, så du ikke går glip af chancer.
Okay, vær stærk.
Den dag kunne jeg ikke presse.
Men siden da har jeg lært at krydse have og flytte bjerge.
Det har du lært mig.
Sådan!
Sådan! Bravo!
Sådan, skat!
Ét skridt til.
Se? Hans hjerne har et ar, der ikke lader de to hemisfærer blive forbundet.
Men da han tog et skridt med det ene ben og fortsatte med det andet ben…
Det betyder, at begge hemisfærer samarbejder.
-Sikket stort fremskridt. -Herligt!
Godt gået, Lucca!
-Godt gået, skat! -Godt klaret!
Kom nu!
Skål! Salud.
For Lucca og for John, som bliver behandlet for sin tredje tumor.
Fjerde. Men hvem tæller?
Tak for, at du lader os se dette mirakel.
Ikke mirakel. Det er ren videnskab!
Det er miraklet.
Det er videnskab. Det der sker med Lucca er 33 % Cytotron,
33 % hans forældre.
Og 33 % Gud.
Men hvad er Gud?
Godt spørgsmål.
Det har videnskaben ikke et svar på.
Men videnskaben gav os Cytotronen.
-Så sandt. Skål. -Skål.
Skål!
Deres bil venter.
Tak.
Andrés, kan du betale regningen?
Jeg skal give John og Kumar et lift, og det er sent.
Når I er klar…
Vi er færdige.
-Fint. -Vi er færdige.
Gracias. Tak.
-Skal vi betale? -Nej.
-Jeg giver. -Selvfølgelig. Gracias. Tak.
Kumar, mange tak for alt.
Velbekomme. Det bliver bedre.
Hils Lucca og Bruno.
-Tak. -Godaften.
Skat…
Jeg fik ikke jobbet.
Det, du var sikker på, du ville få?
En ko på vejen!
Lad os lave et navneopråb før det sidste møde med Kumar.
-Venkatesh? -Hej, frue.
-Far? -Her.
-Naye. -Her!
Bruno?
Her.
Luqui, du er vågen!
Her.
Far. Ikke?
Far.
Lucca!
Kan du sige Kumar?
Ku-mar.
Far.
-Ku-mar. -Far.
Far.
To minutter til.
Hvordan har din dreng det?
Alt er bedre.
Hans helbred, hans evner, hans opmærksomhed.
Alt, men…
Denne rejse var mere, end vi kan betale. Vi kan først komme igen om mange år.
Jeg er helt med. Jeg har været her syv gange
og hjulpet Jaramillo med at købe maskinerne til klinikken i Baltimore,
så jeg har investeret meget mere, end jeg burde.
Så der er en Cytotron i USA?
Der er faktisk to, men de er stadig i Mexico.
I havnen, hvor de ankom.
Er det "Veracros"?
Veracruz. Ja.
Veracruz.
-Tre, fire måneder flyver afsted. -Præcis.
-Det bekymrer mig ikke. -Jeg er med.
Unge Lucca!
Vil du sige det i dag?
Kumar?
Ku-mar.
Ku…
-Ku… -Hørte I det?
Wow! Det er utroligt.
Hvad sagde du?
-Sig det. -Sig Kumar. Kumar.
-Du kan gøre det. -Kumar.
-Sig det. Sig Kumar. -Sig Kumar.
Han lytter kun til dig.
Kom og sig det.
Kumar.
Ku-mar.
Kumar.
Det er ufatteligt!
Dagen er reddet, skat!
Fantastisk! Det er fantastisk!
Det er utroligt!
Doktor.
Tillykke!
Tillykke.
Godt gået.
-Ja. -Bravo, Lucca.
En gang til.
Dejligt! Smukt!
Andrés…
Det er kun begyndelsen.
Lucca kommer langt med efterfølgende behandlinger.
Bør han have flere behandlinger?
Bestemt.
Lucca skal behandles så tit som muligt. Mindst en gang om året.
Men hvis I bemærker tilbageslag såsom epilepsi,
så bør I komme før.
Vi skal prøve.
Lucca!
Du vil komme tilbage, ikke, Luqui?
Du er meget speciel.
Vi skriver historie. Ikke?
Farvel, Bárbara. Farvel.
Farvel, Kumar!
Farvel, Bruno!
Tak. Farvel.
Lad os køre!
Sådan.
29. JULI 2017
Kumar er glad for Lucca.
Det hjælper med at få Cytotronen ud til flere børn.
Så tak for indsatsen.
Nej, tværtimod. Vi er virkelig glade.
Kumar sagde faktisk, at Lucca har brug for flere behandlinger.
Passer det, at I åbner klinik i Baltimore?
Vi venter på FDA-godkendelse
til at lave kliniske forsøg i USA, men det tager et par år.
Har I overvejet at lave dem i Mexico?
John Millar sagde, der er to Cytotroner i Veracruz.
Han underskrev en tavshedserklæring. Han burde være mere diskret.
Bare at I ved det, så er Mexico mere komplekst end USA.
Bureaukratiet, flere interesser…
Jeg mener det, glem det.
Men hvorfor findes det uden at være tilgængeligt for alle?
Jeg hjælper med licenserne i Mexico.
Med Luccas sag, din erklæring og nogle allierede.
Vi kunne tale med Kumar og sige…
Lige et øjeblik. Kumar har altid sagt, at han ikke er interesseret
i licensbureaukratiet.
Alt, hvad du vil tale med Kumar om, går gennem mig.
I må have mig undskyldt, mit fly afgår vist før jeres.
Men vi tales ved.
-Vi ses. -God tur.
Farvel!
-Farvel! -Farvel.
Underligt, ikke?
Meget underlig. Det er hans sag, men jeg ved ikke.
Han er sær.
Kumar!
Kan du ikke sige far?
Hvor mange af dine bleer har Kumar skiftet? Hvor mange?
Mor, jeg glemte Pipo Rex.
Det går nok, skat. Vi køber en ny.
Man kan ikke købe venner.
Du må ikke grine, Lucca.
Godmorgen.
Dr. Jaramillo, jeg håber, du havde en god rejse hjem.
Jeg har ikke sovet meget.
Siden vores samtale i lufthavnen
har jeg tænkt på at hjælpe med at få tilladelse
til kliniske forsøg med Cytotronen i Mexico.
Måske kunne jeg begynde med Luccas neurolog.
-Det er vildt, Bárbara. -Hvad?
Jeg viser dig en af Luccas MR-scanninger fra sidste år.
Så du kan sammenligne hjerneforbindelserne før med de nuværende.
Se forskellen her.
Wow!
Det er meget imponerende.
Tænk, at de gjorde det på en måned.
Hvad så nu?
Fortsætter de med behandlingen?
Det er planen.
Men der er ingen chance for, vi har råd til en rejse til.
Se det fra denne vinkel.
Er I interesserede i at lave forsøgene?
Kan vi få tilladelse til kliniske forsøg,
kan vi fortsat behandle Lucca og andre børn.
Det går ikke.
At overbevise de faste i bestyrelsen er ligesom at flytte et bjerg.
José, det kunne redde tusindvis af børns liv.
Er du glad for at være i skole igen?
-Godmorgen, frue. -Godmorgen.
Hvad er der galt, skat? Hvad?
Skal vi gå? Nej?
Hvorfor græder du?
Åh nej!
DE NYE MEXICANSKE MIRAKLER
Godnat, skat.
Skat.
Jeg har tænkt meget.
Og…
Hører du efter?
"Du har tænkt." Skal jeg være bekymret?
Hvis det, vi prøver at gøre på børnehospitalet, ikke virker,
kan vi sælge lejligheden og tage til Indien.
Undskyld, men laver du sjov?
Vi har været tilbage i under en måned. Lucca har det bedre end nogensinde.
Jeg er arbejdsløs.
Og du overvejer at sælge lejligheden og tage til Indien?
-Jeg tænker på Lucca. -Præcis.
Måske skulle du også tænke på os andre.
På dig selv og os alle.
-Men… -Nej. Jeg er udmattet.
Godnat.
Hej.
Bárbara, ringede du til mig? Jeg har flere missede opkald.
Ja, jeg har gode nyheder.
Luccas neurolog vil foreslå børnehospitalets bestyrelse
at lave kliniske forsøg med Cytotronen.
Jeg forstår, du vil have, at maskinen er i Mexico.
Men for både Kumar og mig er det vigtigste er at få FDA-godkendelse.
Det kan ske samtidig.
Kumar ville nok elske det. Jeg kan skrive til ham…
Bárbara, lad os gøre noget klart.
For at komme til Kumar skal du gennem mig først.
Det har været svært at hertil med de internationale licensforhandlinger…
-Intet må sinke os… -Har du tid et øjeblik?
-Jeg beder dig. -Ja. Jeg skal gå. Jeg ringer senere.
Du ved, jeg har støttet dig, siden Lucca skete for dig?
Siden Lucca skete for mig?
-Du får det til at lyde stygt. -Undskyld. Nej.
Jeg mener…
Måske er det på tide at genoverveje dine prioriteter.
-Jeg føler… -Ved du, hvor længe jeg har arbejdet her?
15 år? Du har kun været her en tredjedel af den tid.
Og bladet er vokset støt. Det gør ingen forskel, hvornår jeg er her.
Måske gør det. Måske er din præstation ikke den samme.
Du er for investeret i din søn. Og jeg har brug for dig 100 % her.
Wow.
Og jeg beklager, men vi søger en afløser for dig.
Må jeg sove her i nat? Jeg savner Pipo.
Andrés, han får et anfald.
Sytten.
Atten, nitten…
Rolig.
Slap af.
Treogtyve, fireogtyve, femogtyve.
Femogtyve sekunder.
Det var et kort et.
Alt i alt er der gode nyheder.
Der er meget færre epileptiske tegn nu.
I modsætning til hans sidste EEG er de dalet med 70 %. Se.
Men med de resterende 30 % kunne han få endnu et anfald som i går.
Hvis han bliver ved med at få dem, kan vi miste fremskridtet.
Det kommer an på anfaldets intensitet, men ja.
Hvad sagde bestyrelsen om kliniske forsøg her?
De er åbne for muligheden.
Men hospitalet er stadig usikker på behandlingen.
Vi må bakke forslaget op med andre sager udover Luccas.
Lad os spørge Kumar. Han hjælper nok gerne.
Jeg giver dig hans nummer, så du kan bede officielt om oplysningerne.
Det er ikke så nemt, Bárbara. Alle institutter har privatlivskriterier.
Jeg beder dig. Prøv i det mindste.
Hej. Jeg vidste ikke, du var i Mexico.
Kan vi tale sammen?
Hvad? Er der noget galt?
Hvorfor ringede Luccas neurolog til Kumar?
Jeg ved det ikke.
Vær ærlig. Satte du dem i forbindelse med hinanden?
Nej.
Jeg talte med Kumar.
Han er meget vred, Bárbara.
-Virkelig vred. -Men hvorfor?
Vi havde en aftale, og du brød den.
Du forårsagede megen skade.
Kumar er rasende.
Han skrev en vred mail, fordi han tror, Ibarra er spion for den mexicanske stat.
Spion?
Cytotron-projektet i Mexico er slut på grund af dig.
-Men… -Ikke noget men!
Det er slut med Cytotronen for Lucca.
Det er slut i USA såvel som i Mexico.
Det er slut i Indien.
Det er slut! Det er din skyld.
Jeg ville bare hjælpe.
Nej. Du er egoistisk.
Du ødelagde mange års arbejde.
Og du ødelagde muligheden for at få millioner af børn i behandling.
Tænk, hvor mange børn der dør af epilepsi på grund af dig.
Forestil dig det.
Du aner ikke, hvorfor jeg græder, vel?
Jeg dummede mig igen.
Det var min skyld.
Jeg ville desperat have Cytotronen til Mexico.
Og nu får vi den ikke.
Må jeg komme i?
Nej, vi er færdige med at bade.
Hvad er det, Bruno?
En trylledrik, som gør jer stærke som dinosaurer.
Det har jeg ikke brug for i dag!
Nej! Tag et brusebad. Jeg tager mig af Lucca.
-Men de bliver stærkere. -Hent nogle klude i køkkenet.
Vi ville være fortabt uden dig.
Nej, det er okay.
Jeg ville også være fortabt uden jer. Ikke, Luquita?
Jeg ville bare have, at Lucca fik et lettere liv.
Måske ville Luccas liv være lettere,
hvis han ikke forfulgte noget, han ikke kan få.
Hvis han kunne være den, han er.
Den person, han skulle være.
Og lade vores søn nøjes med det? Nej.
Nej, jeg vil kæmpe på hans vegne.
Hvorfor kæmpe hele tiden?
Det er okay at give op.
Det er okay at overgive sig.
Jeg forstår, du ønsker det bedste for Lucca.
Det gør jeg også.
Men ikke sådan her.
Hvad mener du?
Det skylder jeg ham.
Og det mindste, jeg kan gøre, er at prøve alt, så han får et bedre liv.
-Det har vi talt om. Du skylder ham intet. -Jeg føler, jeg er skyld i hans sygdom.
Det burde du ikke.
Du er lige så meget skyld i hans tilstand, som min mor er for mit ben.
Nej. Det var et uheld.
Også med Lucca.
Nej. Jeg skulle presse en sidste gang. Og jeg lod være.
Jeg ved ikke hvorfor, men jeg kunne ikke gøre det.
-Hvordan kunne du det, når du besvimede? -Nej, jeg gjorde ej.
Jeg husker tydeligt, at jeg så gnister og mærkede lægerne trække ham ud.
Jeg ved ikke, men… På et tidspunkt fik du iltmaske på.
En iltmaske?
Hvorfor?
Goddag. Jeg ville tale med dr. Flores Delgado.
Et øjeblik.
Nancy. Hjælp mig med rapporten.
Tak.
Din var den sværeste fødsel, jeg har været med til.
Det var en forhastet en.
De hurtige veer påvirkede dit barns puls og…
Da vi gav dig epiduralbedøvelse, skete der noget.
Det er sjældent, men det sker sommetider.
Bedøvelsen gik opad og
…lammede dit mellemgulv.
Og vi kunne have
truffet en anden beslutning, men vi gjorde det, vi fandt rigtigt.
Og jeg kunne ikke presse.
Presse?
Bárbara, du fik åndedrætsstop.
Det er et mirakel, du er her.
Og vi trak din søn ud, så godt vi kunne.
Seriøst.
Det var et mirakel, at I to overlevede.
Skat?
Er alt i orden?
Hvor var du?
Jeg var på hospitalet, Lucca blev født på. Jeg talte med lægen, jeg fødte med.
Virkelig?
Om hvad?
Jeg ville forstå, hvad der skete den dag og…
Lægen forklarede, at jeg fik åndedrætsstop.
Lucca og jeg døde næsten.
Det er et mirakel, vi er her i dag.
Vi er meget heldige, skat.
Mor!
-Ja, skat? -Jeg har en overraskelse til dig.
Men du skal lukke øjnene.
-Okay. -Kom nu.
Afsted.
Ikke dig, kun hende.
Du må åbne dem nu.
Ta-da!
Nu er de dinosaurer ligesom dig og Lucca.
Jeg elsker dem, skat!
Hej, Diana.
Hej.
-Hej. -Vi er her.
Vi er glade for at byde Lucca velkommen.
Du præsenterer ham for dine venner.
-Ikke, Bruno? -Jo.
Det er Diego.
Det er Moisés. Det er Emilia. Hun er ikke sød. Vi kan ikke lide hende.
Du skal gå nu.
Ring, hvis der er noget.
Ja. Vi klarer det, bare rolig. Ikke, Lucca?
Er du spændt, Luqui?
Jeg elsker jer. Mor jer.
Farvel.
-Farvel. -Farvel.
Det er Lucca.
Hallo?
Hej, John. Det er Bárbara, Luccas mor. Vi mødte hinanden i Bangalore.
Nå ja! Ja. Hvordan går det?
Fint, tak.
Jeg ringer, fordi jeg vil vide mere om de to Cytotroner i Veracruz.
Det går ikke så godt med mig og Jaramillo lige nu.
Hvorfor det?
Først og fremmest var hans planer om klinikken i Baltimore bare løgn.
Virkelig? Hvordan?
Han betalte for en mail-konto med Johns Hopkins-adressen.
Ingen kender ham der. Jeg ved ikke, hvorfor jeg stolede på ham.
Jeg betalte hans flyrejser til Indien. Businessclass, vel at mærke.
Jeg betalte endda for hotel Ritz.
Det gjorde vi også. Måske på den samme tur.
Det overrasker mig ikke.
Ved Kumar det?
Jeg ved det ikke. Jeg ved kun, at Jaramillo købte flere maskiner af ham.
Forretning er forretning.
HVAD ER SANDT
HVAD ER IKKE SANDT
DER ER INGEN KLINIK PÅ JOHNS HOPKINS
Min fond gav ham over en million dollars til hans center i USA.
-På Johns Hopkins Hospital? -Ja, nemlig.
Vi præsenterede ham for mange, og han bad alle om penge.
Og da min svigermor blev syg, lovede han at tage hende derhen.
Men det gjorde han ikke.
Ikke nok med det. Da vi ville have en kopi af patentet,
hørte vi, at Cytotronen er registreret som Jaramillos opfindelse
og også behandlingen.
Vi sendte Kumar en kopi, og han sagde: "Umuligt, den maskine er min."
Imponerende. Hvordan fandt du ud af det?
Ved et tilfælde.
Men så fik vi registret at se og indså, at det var i Jaramillos navn…
Det er det vigtigste…
Der var over 50 mennesker. Blandt dem topforretningsmænd…
Pengene, vi gav, blev brugt til personlige formål…
Alle alumnerne kender hinanden…
Du kontakter Johns Hopkins…
Det kan vi ikke oplyse.
Men så vidt jeg ved, skete den transaktion aldrig.
Som du kan forestille dig,
var det meget foruroligende for mig at høre alt det her.
Og endnu mere, fordi det er min søn, det drejer sig om.
Jeg kan ikke give op.
-Fordi hans fremtid er i mine hænder… -Skat.
Vil du ikke med i seng og fortsætte i morgen?
Når Jaramillo får mailen, må han godkende, at vi bruger hans maskiner.
Jeg forstår ikke, hvorfor han ikke er i fængsel.
Han kan navigere i retssystemet.
Slamberten slipper ikke denne gang.
Jeg sender den til Kumar og investorerne. Han får se.
Desuden…
Ænderne er søde, ikke?
Lucca?
Skal vi komme foran dem?
-Vi slår jer! -Forsigtig.
Hold godt fast. Vend ikke om.
Ikke, Luqui?
-Her kommer vi! -Godt klaret.
Nej. Kig ligeud.
Her kommer vi!
Vi indhentede dem!
Vent på mig!
Godt klaret, Luqui.
Godt klaret.
Vi slog dem. Vi er mestrene.
Kun dig.
Jeg holder dig ikke.
Hør det her.
Hvad?
Bárbara, det er så fint. Vi har en aftale med sundhedsministeren.
Din mail virkede. Jaramillo gik med til at bruge maskinerne til kliniske forsøg.
Vi er et par dage fra at få COFEPRIS-tilladelsen.
Kom med Lucca.
-Kom indenfor. -Tak.
Hej, Lucca.
-Hej. -Hej.
-Klar? -Ja.
SUNDHEDSMINISTERIET
-Ved du, hvorfor Jaramillo er her? -Nej.
Jose Antonio.
Bárbara. Godt at se dig.
Goddag.
Vi fortalte ministeren,
at vi gav jer mulighed for at teste Cytotronen.
Tag endelig plads.
Okay. Se, Jorge.
Det er Lucca.
Det er hans mor.
Og du kender allerede dr. Ibarra.
Ja, bestemt.
Luis, vil du læse dokumentet, vi underskriver i dag?
Ja, selvfølgelig.
"Fra dags dato, baseret på bestemmelserne i artikel 19 og 20 i sundhedsloven,
giver vi Mexicos Børnehospital lov til at føre en protokol, der skal godkendes
til kliniske forsøg med teknologien kendt som Cytotron.
I en første fase vil profilen af sådanne tests
fokusere udelukkende på onkologisk brug af denne teknologi."
Nej.
-Til udviklingen af…" -Undskyld, minister.
Hospitalet har en stor efterspørgsel fra kræftpatienter,
som vil drage fordel af disse forsøg.
Men vi har også mange neurologiske patienter som Lucca.
-Han er her… -Vent lidt.
Ud fra det dr. Jaramillo forklarede mig,
kan jeg forstå, de godkendte protokoller for maskinen til kommerciel brug
dækker gigt og kræft.
Og opkøbets primære mål er dokumenteret behandling.
Men behandlingen virker i tilfælde som Luccas.
Vi har hans journal som bevis.
Det ved jeg.
Og tro mig, jeg er virkelig glad for, at behandlingen virkede for din søn.
Men vi har flertallet for øje. Ikke enkeltsager.
Lad os gå videre til at underskrive dokumentet, tak.
Selvfølgelig.
Vær så venlig.
Tak.
Værsgo.
Måske vinder vi alligevel ikke denne kamp. Måske har din far ret.
Alt skal ikke handle om at slås. Og det er okay at overgive sig.
Eller måske er målstregen ikke i sigte, fordi vi er langdistanceløbere, Luqui.
Vi skal bare nyde processen
og nyde udsigten
og stoppe op og se op mod himlen.
Det er en glæde at åbne denne ceremoni.
Jeg vil begynde med at præsentere lægerne,
som ærer os ved at deltage i denne vigtige indsættelse.
Først vil jeg bede om et bifald for vores gavmilde sundhedsminister,
dr. Jorge Martinez Navarro.
Han ærer os med sin deltagelse og sponserer begivenheden.
Jeg vil også byde velkommen til dr. José Antonio Ibarra,
chefen for dette hospitals neurologisk afdeling.
Fru Azucena Monroy.
Dr. Jaramillo.
Hallo?
Hej, Bárbara. Hvordan går det?
Hej.
Vi har det fint, tak. Og dig?
Det går fint.
Jeg kigger på dig og Lucca på min computer.
Ja, vi er meget glade for, at andre børn vil kunne bruge Cytotronen.
Ja. Vi er alle meget spændte.
Men jeg har noget her, du glemte.
Hr. Dinosaur.
Det bliver Bruno glad for.
Ja, det er derfor, jeg gemte den.
Hør, Bárbara.
Dig og din familie og Lucca.
I er altid velkomne i Indien.
Ved du det?
Men Jaramillo sagde, at…
Lad os ikke tale om Jaramillo. Okay? Vi taler om ham, når vi mødes senere.
Prisen for Luccas behandling er nul her i Indien.
Jeg ved, at du har gjort meget for Cytotronen, og jeg er…
Det er jeg taknemmelig for.
Mange tak, Kumar.
Farvel, Bárbara.
Farvel.
Takket være mange topforskeres research i over to årtier…
Heriblandt er jeg så heldig at kunne nævne…
Hør den, Lucca.
Den sang fik din far og mig til at græde, da du var spæd.
Ja, skat?
Er du glad for, at vi skal til Indien igen?
Mor.
Hvad sagde du, Lucca?
Mor.
Lucca…
Jeg elsker dig.
FAMILIEN TOG TIL INDIEN TRE GANGE TIL.
LUCCA AFSLUTTER NU GRUNDSKOLEN I SAMME KLASSE SOM SIN BROR, BRUNO.
LUCCA HAR IKKE HAFT EPILEPSI I 5 ÅR OG ER BEGYNDT AT GÅ OG TALE.
I 2021 KØBTE BÁRBARA, ANDRÉS OG INVESTORER
2 CYTOTRONER OG ÅBNEDE DEN FØRSTE KLINIK UDEN FOR INDIEN.
KUMAR CENTER I MEXICO CITY HAR BEHANDLET MANGE PÅ DEN VESTLIGE HALVKUGLE.
-Far. -Her.
-Naye. -Her.
Bruno.
Jeg skal altid være den første.
Okay, din tur. Bruno Bianciotto Anderson.
Luquita Bianciotto Anderson.
-Han sover lidt. Venkatesh? -Her, frue.
Mor, her.
-Ja. -Bruno, se.
Han sidder oprejst.
Det kunne han ikke, men nu kan han.
Jeg kan holde hans ben. Lad os se, hvad der sker.
Op! Du kan godt!
Op, skat! Hold hovedet oppe!
Bravo!
Godt gået!
Sådan.
Sikken god gåtur. Synes du ikke?
Ja?
Tekster af: Pernille G. Levine