Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
Ensenyin els bitllets o paguin directament al personal de l'estació.
Vigilin amb el forat entre el tren i l'andana.
Estació actual: Yonezawa.
Correspondència amb la línia de Yonesaka i el tren bala de Yamagata.
Vigilin les seves pertinences.
- Disculpi. - És clar.
ESTACIÓ DE YONEZAWA
- Hola, Mashima... - Mashima!
- Teniu entrenament matinal? - Sí, tu no?
Ens van desqualificar del campionat, així que no tenim entrenaments.
Doncs vine a veure els nostres.
No, només us posaria nerviosos.
Està nevant?
Ho heu vist? Ha començat a nevar de camí a l'escola.
Sí, és el clima anòmal aquest que deien?
M'he oblidat els deures!
Me'ls he deixat a l'escriptori, i mira que els havia fet!
De debò? No et crec.
És cert.
Jo tampoc he acabat els meus, em vaig adormir abans d'acabar.
- Hiiragi. - Són els deures d'avui, els voleu?
De debò? A veure...
- Els copiaré de pressa, un moment! - Jo també!
"...només és rosada. M'agradaria desaparèixer com ella."
L'última part expressa penediment,
com dient: "Tant de bo..."
Molt bé.
Ajunteu-vos amb el company del costat
i dibuixeu-vos l'un a l'altre.
Vinga, va.
- Ens toca juntes. - Sí.
- Yatsuse, t'ha tocat amb el professor. - Sí.
Encarregats, netegeu el terra.
Us ajudaré.
De debò?
Tenim plans després, te'n pots encarregar tu?
D'acord...
Gràcies, anem.
Moltes gràcies.
Com?
Yatsuse,
vine aquí.
T'ho compensaré.
No ho faré! Segur que ens enxampen.
Només t'ho puc demanar a tu.
Si us plau?
Yatsuse, estàs a punt?
Cenyeix-te a la història i improvisa la resta.
Molt bé, en marxa.
Vinga, somriu!
Ja són aquí. Hola, Ai!
- Quant de temps. - Sentim arribar tard.
No passa res.
Ell deu ser...
El meu xicot, en Yatsuse, l'he portat com us he promès.
Encantat, soc en Hiiragi Yatsuse.
No és fantàstic?
Pensava que no el portaries.
Patia que no et poguessis fer enrere perquè t'ho havies inventat.
També és de primer?
- Aneu a la mateixa classe? - No.
- Qui va fer el primer pas? - Bé...
Ens han clissat.
Fer-los creure que eres el meu xicot era complicat.
- Em sap greu. - Tant és.
És culpa meva per demanar-te una cosa així,
però em preguntava si mai has tingut xicota.
- No. - Ja veig.
Si mai en trobes una, tracta-la bé, d'acord?
Gràcies per venir.
De res.
Voldria marxar, així que...
Esperi, sé que el tinc aquí.
Els altres passatgers esperen.
On és?
Necessita...
- Sisplau, senyoreta, he de... - Perdoni.
Puc pagar el seu bitllet, si li sembla bé.
Aneu junts?
- Sí. - Tu qui ets?
Ets un bon jan.
Tant és, aniré a peu.
Au.
Ja pot marxar.
De debò? Doncs, vaja...
Tothom a bord!
Quin mal.
Per què m'has volgut ajudar?
Semblava que tenies problemes.
Doncs no és així.
Molt bé.
Suposo que només volia ajudar.
Bé, hauria d'anar tirant cap a casa.
Ves amb compte.
De fet, sí que necessito ajuda!
I bé, com et diuen?
Tsumugi.
I a tu?
Hiiragi.
Visc aquí.
És enorme!
Sento que m'estic aprofitant.
Has dit que volies venir.
Ah, sí?
Tant és.
S'ho està menjant!
Que bé que vinguéssiu abans que fes el sopar.
Tenim croquetes, oi?
Sí, he pensat que la xicota d'en Hiiragi les podria tastar.
No soc la seva xicota.
Ah, no?
Quina decepció... Però ja que has vingut, queda't a sopar.
Ja soc a casa.
- Benvingut. - Papa!
- Tu deus ser la xicota d'en Hiiragi. - Doncs es veu que no.
No? De debò?
Hola, pare.
Hola.
Així que busques algú?
Sí.
L'hi he de retornar.
Retornar què?
Croquetes acabades de fregir.
N'hi ha moltes més, així que sense vergonya.
- Bon profit! - Que aprofiti!
Aquest estiu, Yamagata ha estat testimoni d'una nevada fora de temporada...
És clar que crema, ves més a poc a poc.
Vosaltres també?
És que es mengen així.
Oi que sí, Tsumugi?
Té tota la raó.
Que bo!
Ara plou més, per què no passes la nit aquí?
No faré nosa?
És clar que no.
Genial!
Tsumugi?
- Et deixo roba neta aquí. - Gràcies.
Moltes gràcies.
Això és tot el que podia fer, així que...
Que bé m'ha anat...
Tsumugi, tens un moment?
Molt bé, seu.
Et puc pentinar?
Tens uns cabells tan fins i suaus...
Ho diu de debò?
Jo tenia uns cabells rebels de petita, com en Hiiragi.
Ma mare me'ls pentinava just així.
A mi no em semblen rebels.
Perquè em van canviar quan vaig començar l'institut.
Hiiragi,
sobre allò que vam parlar,
t'he trobat un professor particular.
Ja no cal que vagis a l'acadèmia.
Per què?
Com que per què? Les classes particulars són millors.
Però m'he apuntat al curs d'estiu.
Doncs cancel·la-ho.
- Però tothom... - Per què vols ser com la resta?
Vols anar a l'acadèmia preparatòria perquè et sents segur seguint la multitud?
No és això...
Fes el que et dic i t'anirà bé.
Entesos?
Hiiragi?
Tsumugi?
Soc aquí.
Aquí?
Molt bé, ja està.
- Vols que juguem a alguna cosa? - Sí, i tant.
Gràcies.
O sigui, que jo...
- Has perdut tres vegades seguides. - Una més, si us plau.
Fa fred.
Està nevant?
Què és això?
Què passa?
He d'anar al lavabo!
N'hi ha un a baix.
Fa molt de fred.
El gel l'ha bloquejada.
Hiiragi!
Què és això?
Hiiragi, aguanta!
Ens hem d'afanyar.
Tsumugi?
Segueix-me.
Crec que estem segurs per ara.
Què era allò?
Jo tampoc no ho sé.
Per què t'ha atacat a tu?
Tsumugi,
què és aquesta banya que tens al front?
Així que ara la pots veure...
Tinc una banya... perquè soc una oni.
Un dimoni?
Vaig venir...
per menjar-te, Hiiragi.
És broma.
No ho faria mai, això.
Però sí que soc una oni, tens por?
I ara.
Un altre cop això!
Es diuen mini-oni.
Però mai n'havia vist de tan intensos.
Mini-oni?
Sorgeixen dels humans que amaguen els seus sentiments.
Gent com tu.
Això també és un oni?
Exacte.
Que et fas el valent?
És clar que no.
Ei!
Espera!
D'on ets tu, Tsumugi?
De la Vila Oculta.
És on viuen els oni darrere de la muntanya.
Vaig marxar per buscar ma mare.
Va fugir quan jo era petita.
Després d'això, ho vam passar malament el pare i jo.
Quina irresponsable, oi?
Crec que li donaré un bon cop de puny.
Això ha estat més d'un.
Pensava que seria al santuari d'aquí.
Com? Ja no hi és.
Com he pogut perdre una cosa tan important?
Sense això...
Parles d'això?
Sí! Encara sort...
Perdona, t'ho hauria d'haver tornat de seguida.
Era a la meva habitació.
És del santuari Hie, oi?
- És lluny d'aquí. - Com?
Saps on és?
Sí, és clar.
Hiiragi, si us plau, ajuda'm.
Porta'm al santuari Hie.
De cap manera, tinc classe demà.
I la meva família...
No sé com moure'm per aquí.
Si us plau!
Vull que vinguis amb mi!
Perdona per posar-te en un compromís.
D'acord.
T'ajudaré.
Sí!
Hiiragi?
La Tsumugi és amb tu?
Què ha passat?
Mama, en Hiiragi no hi és.
Per què el santuari Hie?
Vaig sentir que la mare va marxar després de dir-li al pare que hi aniria.
És l'única pista que tinc.
Saps per què puc veure ara els mini-oni?
Els pots veure quan et converteixes en un oni.
Jo no soc pas un oni.
Els humans que emeten molts mini-oni es converteixen en oni.
Tu estàs emetent mini-oni molt potents, segur que seràs un oni ben aviat.
Un oni?
Això vol dir que tu eres humana abans?
Jo sempre he estat una oni.
Es fa de dia.
És preciós.
Ja és de dia.
Sí...
Buscaré als llocs on pot haver anat.
- Tu espera a casa. - D'acord.
Hiiragi, estic cansada.
Descansem en algun lloc?
- Per què no hi anem en cotxe? - No tenim diners per a un taxi.
Fem autoestop.
Ens aproparà algú que vagi cap a Yonezawa.
Ningú recull desconeguts avui dia, tenen massa por.
No ho sabrem si no ho provem.
I encara que algú ens recollís, com sabem que són de fiar?
Quina actitud més negativa.
Molt bé, tu ves a peu, jo hi aniré en cotxe.
Ens veiem allà.
Com?
Què vols ara?
No et puc abandonar.
Mentider.
No menteixo.
Què li deu haver entrat?
No, així.
Aixeca el polze.
Ja m'estic cansant.
Molt bé, ho faré jo.
Aparta't.
Espera.
Feu autoestop?
Sí!
Només anem fins al poble.
Ja va bé, així ens apropem una mica.
Què sou, dos amants que fugen?
- I ara. - No és res d'això.
Però els vostres pares no estan amoïnats?
Suposo...
Quanta cosa...
Porteu molt d'equipatge.
Obrirem una botiga de roba vintage, per això visitem encants arreu del país.
Muntarem una parada al parc de Yonezawa avui.
Per què no us hi passeu?
Una mica més a l'esquerra.
Molt bé, perfecte.
Genial, ara es veu millor.
Això també ho veneu?
Sí, hi ha un festival a prop avui, així que esperem clients amb yukata.
Perdoni, té aquesta camisa en una talla petita?
Només tenim el que veu, però hi ha talles petites amb altres estampats.
Hiiragi?
Quan marxarem?
Ens han portat fins aquí, els ho hauríem d'agrair ajudant-los.
No t'hi amoïnis, si feien el viatge igualment.
Però no podem...
Hiiragi, Tsumugi,
vaig a l'estand d'informació.
Us fa res vigilar la parada?
- I ara. - Gràcies.
Podeu abaixar una mica els preus.
Compto amb vosaltres.
Entesos.
Perdoni.
Em fa descompte si en compro dues?
Exacte, són 100 iens menys si en compra dues.
Puc mirar aquesta camisa també?
I tant.
Que maca.
Em quedo aquesta i la de color caqui.
Gràcies.
Quina vols?
Deus ser molt intel·ligent.
I ara.
A la Mio no sembla que li interessi gaire la parada.
Perdoni.
Ens el podem emprovar?
I tant, endavant.
Puc agafar una d'aquestes?
Una bandana? És clar.
Que maco! Me'l compres?
Sembla que s'ha tranquil·litzat tot.
Ens heu ajudat molt.
No és gaire, però us podeu quedar el que us agradi.
De debò?
Sí!
En Ryuji i la Mio no es miren gaire als ulls.
Potser s'han discutit.
Qui sap? Potser sempre són així.
Només les parelles poden entendre les disputes entre amants.
M'agradaria fer alguna cosa per ells.
Encara t'hi vols involucrar?
Que no odiaves quan ton pare ficava el nas en la teva vida?
Tens raó, però...
Ara vinc.
Ostres...
Aquells nois ja t'han deixat plantada?
Tsumugi, ets tu.
És clar que no.
En Hiiragi no marxarà per tu, així que també estic atrapada.
Per mi? I això?
Has d'amagar els teus sentiments perquè surts amb un noi que no estimes.
Si hi ha res que vulguis dir, fes-ho.
És injust per a ell.
Un moment, no has entès res.
En Ryuji és el meu germà gran.
Igualment,
estaria bé si em pogués obrir més com has dit.
Mio, ah, Tsumugi, tu també ets aquí.
Ryuji.
En Hiiragi volia que parlés amb tu.
Semblava que era important per a ell.
Deu haver notat que hem estat actuant de forma estranya.
Hem estat actuant de forma estranya?
Des que érem petits,
sempre has estat al meu costat, seguint-me de ben a prop.
Vaig assumir que t'agradava el mateix que a mi.
Com la roba vintage i els encants.
Sí que m'agraden.
Ja...
Vaig veure que hi havia alguna cosa més.
Però vaig fingir que no me n'adonava.
- Neva? - Està nevant!
Per què?
Està nevant en estiu!
Que estrany.
Torna a nevar?
Això...
Ha tornat!
Però per què?
La Mio...
I la Tsumugi?
Però ara
ja ho sé.
Les famílies també han de parlar entre elles, com tothom.
No vull que et guardis res a dins.
De fet, vull que parlem de moltes coses.
Mama...
Tsumugi!
Sobre teu! Mira!
Què?
Au!
- Què ha passat? - Uf...
Estàs bé?
Ha marxat de sobte.
Gràcies.
Ha anat per allà.
D'acord, gràcies per tot.
Així que no em perseguia només a mi?
Per a on?
Ei.
Tsumugi!
Espero que en Hiiragi no em segueixi.
Tsumugi! On ets?
Tsumugi.
Estàs bé?
Respira, encara sort.
BANYS TERMALS HOJU NO YU
Què?
Què ha passat?
Esteu ben masegats.
Si us plau.
Està...
Si us plau, ajudi-la!
- Què ha passat? - Porta la farmaciola.
Què passa?
Jo...
L'he trobada desmaiada al llit del riu.
Diu que ha caigut.
De debò? Porta-la a l'habitació 206.
Entesos.
Aquí tenen la farmaciola.
Bon dia al dematí.
Bon dia.
Per això no es va despertar, té una mica de febre.
Parlaré amb els seus pares.
No podrà...
S'ha escapat?
Mira, això és una habitació d'hotel.
La necessito per a clients que paguin.
Truca als seus pares.
Em sap greu,
no puc.
I per què?
Senyora...
ens deixaria quedar fins que es millori?
T'he preguntat per què.
L'ajudaré fins que es desperti.
Respon-me primer.
M'hi esforçaré, si us plau, deixi'ns quedar.
Quin noi més tossut.
Vols treballar a la teva edat?
El meu marit podria aprendre de tu.
Que vaig bé.
Ompli les ampolles de xampú quan acabis de fregar.
Sí, senyor.
Hiiragi, aquí també, d'acord?
Sí, senyora.
Amb compte.
Agafa el que puguis.
Sí, senyora.
Passerell, et deixo aquí un cubell net, d'acord?
Gràcies.
Tu eres qui volia treballar.
No comencis a mandrejar.
Sí, senyora.
Quin anacronisme!
Ningú no treballa tant ja!
I si treballes tu una mica?
Ui.
Entoma-la!
Espera.
Espera!
Mama.
És cert, som en un hotel.
Hiiragi.
Tsumugi, estàs desperta.
La teva roba...
Com et trobes?
Jo també porto una altra roba.
Em vas vestir tu?
No! La senyora que dirigeix l'hotel.
I m'ha dit que et portés això.
Què és? Que bo!
Mai havia menjat onigiris tan bons.
Que bé que et trobis millor.
Em vas salvar tu ahir?
No, només et vaig dur aquí quan et vaig trobar.
Els treballadors et van portar a l'habitació i et van curar les ferides.
- Són molt amables, oi? - Sí.
Quina truita enrotllada més esponjosa!
Calma't una mica.
Gràcies pel sopar, els onigiris eren molt bons
Me n'alegro.
Com està la Tsumugi?
Gràcies a vostès està millor.
Bé, bé.
Fuma?
Així que m'has vist...
Sempre em diu que ho deixi perquè de vegades m'ocupo dels clients.
Mon pare també fuma fora.
Has parlat amb els teus pares?
No.
Què hi farem...
Escolta, Hiiragi.
Sovint, perdem l'oportunitat de dir el que cal dir.
Quan estiguis llest, fes-los saber que estàs bé.
Aquí tens.
He sargit els forats.
Òndia...
Sembla nou.
Moltes gràcies.
Hauries de donar-les al teu amic.
Ha treballat molt perquè us deixés quedar-vos fins que et recuperessis.
Mama?
Sí, estic bé.
Han passat moltes coses, ara soc als banys termals Hoju No Yu.
La Tsumugi és amb tu?
Ja veig, molt bé.
Quan tornaràs?
He de fer una cosa, tornaré quan hagi acabat.
No pateixis.
Sí, adeu.
Gràcies per la seva ajuda.
Ens ha agradat tenir-vos aquí.
Crec que trobaré a faltar això.
Només ets un nen, oi?
No podràs protegir la Tsumugi així.
Estem acostumats als adeus en el nostre negoci.
Torneu quan vulgueu.
Sí!
- Moltes gràcies. - Gràcies.
Ens veiem aviat!
Torneu sempre que vulgueu!
Quant falta per al santuari Hie?
Hi arribarem aquest vespre, crec.
Molt bé.
Ja quasi hi som.
Mai havia vist res així!
Sí, és totalment diferent de com es veu a la tele!
Com? És clar que és diferent!
- Que no puc dir el que sento? - Si no hi ha altre remei...
Benvingut.
M'han dit que en Hiiragi era aquí.
Vostè és...
El seu pare!
Benvingut, senyor, hi ha res urgent amb què el pugui ajudar?
En Hiiragi és aquí, oi? El vull veure de seguida!
Ja ha marxat.
On? Vinga, digui-m'ho!
És vostè molt impacient.
No tinc temps per parlar amb gent que no és client.
- Com diu? - Parlem a dins, li sembla bé?
Per aquí, senyor.
Molt bé.
Com és la Vila Oculta?
Com és?
Doncs fa un fred que pela, hi neva tot l'any.
Però hi estem acostumats, és un bon lloc.
Ja veig.
Tornaràs a la Vila Oculta quan hagis vist la teva mare?
Sí, és clar.
Ah...
Què passa, Hiiragi?
Que em trobaràs a faltar?
No volia dir això!
Un altre cop no...
Ei!
Com és la teva mare?
No me'n recordo.
Tenia tres anys quan va marxar.
Encara li vols donar un cop de puny?
I és clar que sí.
Però abans d'això, crec que li preguntaré per què va marxar.
Potser tenia una bona raó.
Però no sé què faré fins que la vegi.
Té sentit.
Això és...
Tsumugi?
Us puc ajudar?
Disculpi'ns, hem vist el biombo quan passàvem pel davant.
Però no tenim diners.
- Ja marxem. - Per què? Només estàvem mirant.
Però és una cafeteria.
No tinc clients ara.
Podeu gaudir del biombo tant com vulgueu.
Ajusto una mica l'angle?
Moltes gràcies.
Sí!
Una vegada vaig sentir que hi ha déus que amaguen la nostra vila dels humans
fent que nevi sempre.
Els anomenen déus de les neus, però creia que era un conte de fades.
Potser
aquella cosa era un déu de les neus.
Però no havia sentit mai que mengessin oni.
He preparat una mica de te, una recepta nova.
M'encantaria saber què us sembla.
- Boníssim! - És realment bo.
Magnífic! Volia provar les noves fulles de te que havia comprat.
D'on són?
Aquest és de la República Txeca, també en tinc de Suècia i d'Egipte.
Encara rebo bon material
gràcies als contactes que vaig fer de jove viatjant pel món.
I viatjava sol?
No, amb la meva dona.
Però va morir fa quatre anys.
Voleu veure les fotografies?
Aquesta és la meva dona.
Porta un barret que es diu mokorotlo.
És un barret tradicional de Lesotho, un país d'Àfrica.
La forma està inspirada en una muntanya.
Que interessant.
És aquest barret.
I això és un barret que portaven els inuits.
El portava quan vaig anar a veure les aurores al Canadà.
És molt calent.
En aquell poble arribaven a -40 graus en hivern.
- Menys quaranta! - Menys quaranta!
Quina bona parella que feu!
Aquest lloc és ple de records que va fer amb la seva dona.
És meravellós.
D'on és el biombo?
Era aquí quan vam comprar la casa.
Crec que és d'aquesta regió,
però no sé de quina època és ni qui és l'artista.
Sembla una història antiga.
Potser és una història real
i els déus de les neus sí que menjaven oni.
Què t'havia dit?
Ja som aquí.
No ho tornis a perdre, d'acord?
No ho faré.
A veure si és cert.
Clients?
Benvinguts.
Hola.
Són la meva filla i el meu net Haruto.
Hola.
Hola, perdonin la intromissió.
Vinga, Haruto, saluda.
Hola.
Que bufó.
Rentem-nos les mans i et donaré un suc.
Quins barrets més estranys!
Això no es diu!
Feu com si fóssiu a casa.
El cafè és ple de records que vaig fer amb la meva dona,
però ells dos són els meus tresors de debò.
Me'ls estimo molt, són el meu llegat.
Ho sento, no m'hauria de posar tan sentimental a la meva edat.
Està plovent.
Encara ens falta una mica per al santuari, et fa res mullar-te?
Agafeu això.
No podem agafar-li el paraigua després del que ha fet per nosaltres.
Quedeu-vos-el.
- Vingueu com a clients a l'altra. - No surtis.
- D'acord. - Espera.
Adeu.
Què era aquella imatge del biombo?
Crec que déus de les neus.
Però atacaven els oni.
I si la meva vila està en perill?
Abans que entréssim al cafè m'has preguntat si tornaria
a la Vila Oculta després de veure la mare.
Sí.
Crec que ho faré, no puc abandonar el pare.
Però...
Ei, espera.
...vull descobrir més llocs abans!
A Lesotho fa calor, oi? Em pregunto si hi nevarà.
No conec cap lloc més fred que la Vila Oculta.
Hi deu haver molta gent diferent i moltes maneres de pensar.
Vaig venir a buscar la mare, però m'alegro d'haver après coses noves.
I suposo que d'haver-te conegut.
Dit així, sona una mica lleig.
I tu? Què vols fer tu?
No hi havia pensat mai.
Pot ser qualsevol cosa, només digues què sents.
Ara mateix...
vull fer tot el que pugui per tu!
Això compta?
Diria que ja va bé.
Hiiragi, hi ha una cosa més que vull fer,
però em cal la teva ajuda.
M'ajudaràs, oi?
Què? Si no m'has dit què és.
Però no has dit que volies fer tot el que poguessis per mi?
Sí, però...
Molt bé.
Parla amb ton pare quan tot això acabi.
Què? Per què em demanes això?
Aquest amulet t'ajudarà.
AMULET PER AL PART
Però això...
Queda-te'l.
Va com la seda.
A mi m'ha portat fins aquí.
- No és això. - Torna-me'l quan acabis.
I això quan serà?
Està nevant?
Hi ha un déu de les neus?
Tsumugi!
Hiiragi!
Perdona'm!
Per aquí!
Tsumugi!
Hiiragi!
Tancant portes. No s'hi apropin.
- Agafa'm la mà. - Tsumugi.
El santuari és aquí davant.
SANTUARI HIE
Mama?
Tsumugi?
Papa?
- Ho sento... - Per fi et trobo!
No ho entenc.
Què hi fas, aquí?
On és la mama?
No és aquí.
Per què no?
Tu vas dir que era aquí.
Em sap greu, Tsumugi.
No pensava que vindries fins aquí.
Això tant és!
Digue'm on és la mama realment.
És que...
no puc.
Per què no?
No la puc veure per algun motiu?
O és que...
la mama va dir que no em volia veure?
És clar que no!
O...
és morta?
No.
Encara és a l'altra banda, però...
Això tant és, la Vila Oculta està en perill.
- Els déus de les neus... - "Tant és"?
No diguis això! És la meva mare!
Per què sempre...?
Ja n'he tingut prou.
Tsumugi.
Perdoni'm, però ella...
La Tsumugi estava molt preocupada per vostè.
Deia que quan veiés la seva mare tornaria amb vostè a la Vila Oculta.
I tu qui ets?
Hiiragi Yatsuse.
Soc amic de la Tsumugi.
Disculpi'm.
Tsumugi.
Deixa'm sola.
No puc.
Ho sento, però vull estar sola ara.
Tornem.
El teu pare deu estar preocupat.
Tu creus?
Si està tan preocupat, per què no em diu què li passa a la mare?
Estic segur que és perquè es preocupa per tu.
Hi deu haver alguna cosa que no et pot dir.
No ho entenc.
No et vol fer mal,
penso jo.
Estàs dient que m'amaga alguna cosa que em faria mal si ho sabés.
No, no volia dir això.
Ja ho sé.
He estat pensant en això des que era petita.
Com pots dir que és millor per a mi no saber-ho?
No pares de ficar-t'hi, però tant m'és el que tu pensis!
No! Jo només penso en tu.
D'això parlo, justament!
Ets com el teu pare.
Jo no vull això!
Només vols creure que t'importa.
Doncs tu sempre et fas la víctima,
com pretens entendre com se senten els altres?
Em sap greu.
- Estàs bé? - Sí.
Gràcies per portar-me fins aquí.
Però hauries de marxar.
No.
Això no és el que volia dir.
Jo...
Quin fàstic...
Mi-te-la!
Per fi et trobo.
I en Hiiragi?
On és en Hiiragi?
És per allà?
Per què l'ha vingut a buscar?
Perquè soc el seu pare.
Em rendeixo.
Torna a nevar?
Hiiragi!
Hiiragi, escolta'm!
La veritat és que, jo...
Hiiragi...
On ets?
Hiiragi?
Hiiragi!
Tsumugi!
El que et deia abans era...
Em sap greu, tornaré a casa.
No podem.
Has vist un déu de les neus aquí?
Així que sí que ho era.
Han començat a aparèixer de sobte i ens han atacat.
No podem tornar a casa.
I la resta?
Ja s'han menjat molts dels nostres.
Ei!
Has vist en Hiiragi?
No l'ha trobat?
Sí, però...
ha desaparegut davant dels meus ulls.
És impossible.
- Me n'he d'anar. - No!
Ningú el pot salvar.
- Què vol dir? - Però...
- He vingut per dir-te que no tornessis. - Li ha passat res a en Hiiragi? Qui ets?
- Ei! - Vols callar un moment?
Ho sento.
Què passa?
Potser encara és...
Jo només penso en tu.
Tsumugi!
M'alegro que et trobis millor.
Ho sento, papa.
Li he de demanar perdó.
Tsumugi!
Ei, espera!
Vull una explicació!
Gràcies.
Mai t'oblidaré.
És gràcies a tu.
Fes-ho bé.
Els déus de les neus han tornat.
No em deixis sola.
Ara tornarem a viure en pau.
Et vull veure.
- Tsumugi. - Tsumugi.
És un déu de les neus!
- Tanqueu la porta! - De pressa!
Estàs bé?
Tsumugi.
"Tsumugi"? La coneixes?
Em sap greu.
Ei, està bé?
Ha sortit de dins un déu de les neus!
Encara és viu.
El portaré al castell.
Pugeu!
Saps on és en Hiiragi, oi?
Cordeu-vos bé.
Gràcies.
Tsumugi,
el que m'has dit és cert?
Sí, ho he vist en aquesta banda.
Els oni que els déus es menjaven semblaven vius,
però vivien en un altre lloc.
Potser el podrem salvar.
Continua tu!
Homare!
No!
Isami!
- Aixeca't. - Però...
De pressa!
Estàs despert?
Doncs corre tu.
Vinga.
Per aquí!
De pressa!
Ei! Esteu tots bé?
No el podem portar a la Vila Oculta.
Disculpi, he d'anar al lavabo.
Què? Ara?
No em puc aguantar.
No tardo gens.
Increïble...
Ei!
Torna!
Què? Càsum dena!
Què està passant?
He tardat gaire?
De debò que hi aniràs?
És clar que sí.
Doncs posa't això.
Som-hi.
Ja vinc!
- Espera! - De pressa!
Et presentaré la cap Gozen.
Comporta't, d'acord?
Descarreguem-ho tot. Necessitem un cop de mà!
Aquí tens.
Va!
Continueu així!
- Ja quasi estem! - D'acord!
Ja hem arribat.
Sí, tenim bastants medicaments aquí.
No espereu que arribi l'equip mèdic,
aneu-hi directament.
Sí, envieu primer els medicaments.
Us assignaré un equip de seguretat perquè us acompanyi.
Continueu alerta.
Bona sort allà fora.
Sí, cap Gozen!
Vaig tirant.
Vinga.
Òndia.
Mira com s'inflen, Toko.
És magnífic, segur que és un nou rècord.
Doncs sí, em fa llàstima menjar-me'ls.
Venim a informar.
- Aquest noi ha caigut d'un... - Un déu de les neus que ha aparegut.
Sí, ho he sentit.
Ja veig.
Però no el conec.
No sembla format del tot, s'acaba de convertir en oni?
Com?
Tinc una banya...
Has arribat del cel en lloc de per la porta,
estic impressionada.
Com has sortit del déu de les neus?
Què?
Aquests joves t'han vist sortir del déu de les neus
després que desaparegués.
Recordes com n'has sortit?
Després que em mengés el déu de les neus,
em moria de fred.
Llavors, m'ha semblat sentir una veu, però...
No ho sé.
Els déus de les neus...
Deien que eren deïtats guardianes que cobrien la Vila Oculta amb neu
per amagar-la dels ulls humans.
Però mira com ha acabat tot: Els déus de les neus ens ataquen.
Deliciós.
No et puc explicar gaire.
Primer anirem a veure la Gozen.
- Què està passant? - Què passa?
No es mou.
- Què? - Izuru!
Marxar quan la vila està sota llei marcial és un crim.
Tenim pressa, deixeu-me sortir.
Ho farem, però t'hem de retenir fins al matí.
- Ves-hi sense mi. - La Tsumugi també.
- Però... - És millor que estar tots dos tancats.
Ves-hi!
Ei!
Atura't!
Persegueix-la!
Sí!
On ha anat?
Perdoni...
Que recordes res?
Dins del déu de les neus em sentia com si estigués somniant.
Hi havia una màscara i el so de campanes.
- Hi havia molts déus de les neus. - En Hiiragi.
I una noia mirava la neu i, llavors,
una veu de dona ha dit: "No em deixis sola,"
i "Tsumugi."
Però potser era jo qui la cridava.
No ho sé.
Potser ens estan castigant.
A l'illa dels oni, a la zona més profunda de la Vila Oculta, hi ha un santuari.
La màscara espiritual que s'hi consagra invoca els déus de les neus.
La màscara espiritual?
Sí, invoca els déus que amaguen la vila dels humans.
Per què cal amagar-la?
Potser ara que ets un oni ho entens millor.
Tant és el moment o el lloc,
sempre hi ha hagut gent que només sap viure
reprimint els seus sentiments.
Aquesta gent necessita un lloc on poder ser ells mateixos.
Per això hem de protegir aquesta vila costi el que costi.
Així que si destruïm la màscara, els déus de les neus desapareixeran.
Tsumugi, has tornat.
Hiiragi.
Així que eres aquí...
Tsumugi.
Si fas això, la nostra vila ja no estarà oculta.
No quedarà ningú a aquest ritme.
Què és una vila sense gent?
Hiiragi.
Ara ets un oni.
Sí.
Tens gana?
Mengem alguna cosa?
Cap Gozen, podem agafar alguna cosa del rebost?
Feu com a casa.
- Som-hi. - D'acord.
Tsumugi,
no penses anar allà, oi?
Toko...
vigila aquests nens, vols?
Entesos.
Em sap greu, Hiiragi.
El que vaig dir al parc va ser horrible.
A mi també em sap greu.
Només pensava en mi.
Disculpeu.
Per què ara?
No és propi de tu.
Ruc! Però què fas?
Perdona'm.
Espera! Izuru!
Aniràs a l'illa dels oni, oi?
Què?
És clar que no.
Vindré amb tu.
No! De cap manera!
Et vull acompanyar.
Però...
Això és el rebost.
Hi hauria d'haver alguna cosa per menjar.
Bé, entra-hi.
Òndia, quina meravella.
Mira quanta cosa.
Eh? Tsumugi?
Què està passant?
Tsumugi!
Obre la porta.
Tsumugi!
Ho sento, però no t'hi puc portar.
Encara ets a temps de tornar a casa.
- De què parles? - Queda't aquí.
Però si anés amb tu...
Hiiragi.
Això vol dir...?
M'alegro d'haver-te conegut.
Tsumugi...
Ajuda! Si hi ha algú aquí, obrin-me la porta!
Que hi ha algú?
Si us plau, obrin la porta!
Qui hi ha?
Em dic Hiiragi.
Disculpi'm, que podria obrir la porta?
Hiiragi?
Ets viu.
Com? És el pare de la Tsumugi?
Per què ets aquí dins?
La Tsumugi m'hi ha tancat.
On ha anat?
Ella...
l'hi diré quan em deixi sortir.
- Germana, sento alguna cosa. - La Tsumugi ha tornat per salvar-te.
Si t'ha tancat aquí,
és perquè no et vol involucrar encara més.
Pensa en com se sent la Tsumugi.
Jo...
vull respectar els seus sentiments.
Però també vull respectar els meus.
Sempre he fet el que els altres volien, fins ara.
Havia començat a pensar que no hi havia res de dolent.
Però després de conèixer-la i viatjar amb ella,
sento que m'ha ensenyat la importància de confiar en els meus propis sentiments.
Vull ajudar la Tsumugi!
No perquè algú m'ho demani!
Potser no seré gaire útil,
o fins i tot moro,
però, igualment, vull anar amb la Tsumugi!
Si us plau, deixi'm sortir.
Anem, Hiiragi.
Per què...?
Posa't això, jo et guiaré.
De debò? Gràcies.
Això també.
Gràcies.
Bona sort.
No moris.
Gràcies a tots!
Perdona per la trucada tan sobtada.
No passa res.
Gràcies.
Em picava la curiositat.
Izuru, tu en aquesta.
- Hiiragi, tu en aquella. - D'acord.
Gràcies.
Has vist la Tsumugi?
Sí, però ha marxat sense mi.
- Perseguir algú també pot ser divertit. - Què?
Som-hi.
Tsumugi.
La vila està tota congelada.
Hiiragi.
Continuarem a peu.
El camí del santuari ha de ser per aquí.
Com?
N'hi ha molts.
Vosaltres primer.
Izuru!
Hiiragi, continua tu.
Pots arribar a l'illa dels oni pel forat de sota!
Però...
Troba la Tsumugi!
Nosaltres hem de tornar.
Aoi!
Torna de seguida i informa la cap Gozen.
Ja ho sé!
Aquesta olor...
El forat...
Això és...?
És l'illa dels oni.
Mama...
Una font termal.
Això és el santuari?
Tsumugi.
Tsumugi!
En aquest cas, no utilitzaran el camí del nord.
Enviem equips de seguretat al segon pont.
Si dividim els déus, són dues persones per a cada meitat.
Entesos!
Missatgers, vagin de la porta nord al segon pont.
Sí, senyora!
Què et sembla "Tsumugi" si és nena?
Papa?
Quin nom més adorable.
- He notat un cop de peu. - De debò?
- Mama. - Potser li agrada el nom.
Soc jo?
Taaat!
Mama...
Ets aquí?
No t'oblidaré mai.
És gràcies a tu.
Fes-ho bé.
Tsumugi...
ho sento.
He de protegir a tothom.
Tsumugi...
Els déus de les neus han tornat.
- Bon dia. - Bon dia.
Gràcies per treure la neu.
He portat menjar.
- Afanya't. - Ves amb compte, d'acord?
- Em sento més fort. - Tothom sembla feliç.
He pres la decisió correcta, no?
- Oni a dins! Bona sort a dins! - Au.
Com els envejo...
Per què vaig ser només jo?
Ja n'he tingut prou.
Mama...
Mai no he sabut res de tu.
Però igualment estava enfadada amb tu.
Estava convençuda que eres horrible.
Així, no seria culpa meva.
Així, ja no vas marxar per mi.
Mama...
Em sap greu.
Mama?
Tsumugi?
Ets tu? On ets?
Soc aquí.
Soc just aquí.
Mama!
Tsumugi!
Mama!
Tsumugi, ho sento.
Ets el que més m'importa al món, per què?
Per què et vaig abandonar?
No passa res.
Tornem a casa, mama.
El papa també ens espera.
T'he d'explicar moltes coses.
Et vull presentar una persona.
Què passa? Tsumugi!
Ho enterrarà tot!
Què està passant? Tot és fosc.
Ah, sí, hi ha hagut una allau.
No em puc moure.
És càlid...
Molt bé.
Les petjades d'en Hiiragi?
És clar que no.
Et vull acompanyar.
No! De cap manera!
Porta'm al santuari Hie.
Què vols ara?
No et puc abandonar.
M'hi esforçaré, si us plau, deixi que ens quedem.
He arribat fins aquí gràcies a en Hiiragi.
Ella és...
Si us plau, ajudi-la!
Gràcies per tot!
Ens veiem aviat!
Adeu.
Tothom a qui he conegut i amb qui he connectat
m'han fet ser qui soc avui.
M'alegro d'haver-te conegut, Hiiragi.
Dec estar connectada amb en Hiiragi també.
Hiiragi!
Vull fer tot el que pugui per tu!
Hiiragi?
Hiiragi.
Hiiragi!
Puc pagar el seu bitllet, si li sembla bé.
Aneu junts?
Sí.
Tsumugi?
Tsumugi!
Tsumugi.
Gràcies a Déu que ets viva.
Hiiragi?
Per què...?
Quan has marxat sense mi he pensat en què volia fer.
Respectar els meus sentiments vertaders m'ha donat força,
i tothom m'ha ajudat.
Els teus sentiments vertaders?
Bé... Jo volia estar amb tu.
Vols dir...?
Espera!
Què?
Shion!
Izuru!
Què ha passat? Estàs bé?
La Tsumugi no ha tornat.
L'has vista?
Ei, mira.
Què?
És la Tsumugi?
Mama!
Tsumugi!
Benvinguda a casa, mama.
Com m'alegro de tornar.
Que gran estàs...
Sento haver-te fet sentir tan sola.
Em vaig convèncer a mi mateixa de què estava sola, però...
tenia el papa
i he conegut en Hiiragi.
Així que no passa res, mai he estat sola, mama.
Tens raó, me n'alegro.
- Anem a casa. - D'acord.
Tu també, Hiiragi.
Jo he de marxar.
Ah...
Suposo que sí.
Hiiragi!
Gràcies!
Hiiragi!
Compte amb el viatge de tornada!
Hiiragi!
Saluda la teva germana de part meva.
Hiiragi!
Afanya't!
Ja ho faig!
La Vila Oculta també haurà de canviar.
Hiiragi!
D'on vens?
Estàs bé? Em tenies molt preocupat.
- Aquells dos... - Papa, em sap greu haver-te preocupat.
Hem de parlar de moltes coses.
Tornem a casa.
Tothom a bord!
Un moment, que baixo!
Tsumugi?
Tsumugi!
Hiiragi! Per fi et trobo!
Com?
No m'has visitat!
Què?
He provat l'entrada molts cops,
però em portava a un altre lloc.
És clar, suposo que només hi poden entrar els oni.
De debò?
I bé?
Vas parlar amb ton pare?
Sí, em costarà una mica, però les coses estan millor ara.
Té.
Gràcies.
Hiiragi, també...
També he vingut per dir-te com em sento de debò.
Què?
Espera! Jo primer.
No ho crec.
Em toca a mi, no?
Subtítols: Roser-Agnès Navarro