Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
Předložte jízdenky staničnímu personálu, prosím.
Při vystupování z vlaku nezakopněte.
JONEZAWA
Jonezawa.
Přestup na šinkansen Jamagata a na linku Jonesaka.
Nezapomeňte si...
- Promiňte. - Ano?
NÁDRAŽÍ JONEZAWA
- Hej! Mašimo... - Mašimo!
Čau. Ranní trénink?
Jo. Vy ráno netrénujete?
Naše střední projela turnaj, takže teď máme po ránu volno.
Tak se pojď mrknout na nás.
To ne, akorát by mě to znervóznilo.
Sněží?
MOJE HOLKA JE DÉMON
Viděly jste to? Cestou do školy začalo sněžit.
Já jo, to počasí se zbláznilo.
Já ten úkol zapomněl!
Udělal jsem ho, ale nechal jsem ho na stole.
Fakt? To se mi nějak nezdá.
Je to pravda.
Já ten svůj zase nedodělal, protože jsem usnul.
- Hiiragi! - Chcete vidět ten úkol na dnešek?
Že se ptáš!
Hned si ho opíšu. Vydrž!
Já taky!
„...opáčil jsem, že rosa, a chtěl se také vypařit.“
„Opáčit“ je tady ve významu "odpovědět" a...
Tak jo!
Utvořte dvojice se svým sousedem
a vzájemně nakreslete svoje portréty.
Jdeme na to.
- Zdar, sousedko. - Ahoj.
- A na tebe jsem zbyl já, Jacuse! - Dobře...
Služba zamete podlahu!
Pomůžu vám!
Fakt?
Po hodině máme domluvený sraz.
- Zvládneš to sám? - Jasně.
Díkes. Poběž!
Díky moc.
Co to?
Jacuse!
Pojď sem.
Strašně bys mi pomohl!
Ani náhodou! Určitě nás prokouknou.
Nikoho jiného o to poprosit nemůžu.
Prosím!
Připravený, Jacuse?
Drž se scénáře a občas zaimprovizuj, jasný?
Tak jo, jdeme!
A usmívej se!
Už jsou tady. Ai!
- Ráda tě vidím! - Čekáte dlouho?
Vůbec ne.
Takže tohle je ten...
Můj kluk Jacuse. Tady ho máte, jak jsem slíbila.
Hiiragi Jacuse. Těší mě...
To je paráda!
Nečekala jsem, že ho opravdu přivedeš.
Bála jsem se, že sis ho jenom vymyslela.
Taky je z prváku?
- Chodíte spolu do třídy? - Ne.
- Kdo se vyznal jako první? - No...
Prokoukly nás.
Věděla jsem, že to bez přípravy zahrát nezvládneš.
- Promiň. - To nic.
Neměla jsem tě o to vůbec prosit.
A vůbec... Už jsi někdy s někým chodil?
- Ne. - Aha.
Tak až si nějakou holku najdeš, pořádně si jí važ.
A děkuju.
Jasně.
Už vážně musím jet...
Počkejte chvilku, hned ji najdu.
Zdržujeme ostatní cestující.
Kde je?
To je...
- No tak, slečno. Opravdu... - Promiňte.
Zaplatím za ni. Teda jestli chceš.
Jste tady spolu?
- Přesně tak. - Co jsi zač?
Děkuju.
To je jedno, půjdu pěšky.
Au!
Už můžete jet.
Vážně? Tak teda nic.
Vyrážíme!
Auvajs.
Proč jsi to udělal?
No... vypadalo to, že jsi v úzkých.
Byla jsem v pohodě.
Aha.
Jenom jsem ti chtěl pomoct.
No nic, musím se vrátit domů.
Dávej na sebe pozor.
Právě mi došlo, že vlastně v úzkých jsem!
No a... Jak že se jmenuješ?
Cumugi. Co ty?
Hiiragi.
Tohle je náš dům.
Ten je ale obří!
Teď se cítím blbě, že jsi mě k vám pozval.
Vždyť ses pozvala sama.
Fakt?
To je jedno.
Ta teda hltá!
Ještěže jste stihli dorazit před večeří.
Dneska budou krokety, že jo?
Jo, říkala jsem si, že musím Hiiragiho přítelkyni řádně pohostit.
My spolu nechodíme.
- Vážně? - Škoda.
Stejně ale zůstaň na večeři.
Jsem doma.
- Ahoj! - Tati!
- Ty budeš Hiiragiho přítelkyně, co? - Prý ne.
Opravdu?
Ahoj.
Nazdar.
Takže teda někoho hledáš?
Jo.
Musím někomu něco vrátit.
Co přesně?
Tady máte čerstvě usmažené krokety.
Kdybyste chtěli, mám i na přidání.
- Dobrou chuť. - Dobrou chuť!
V Jamagatě jsme poslední dobou zaznamenali podivné sněhové srážky...
Jasně, že jsou vařící. Nemáš tak hltat.
Vy dvě taky?
Takhle totiž chutnají nejlíp.
Že jo, Cumugi?
Přesně tak.
Mňam!
Pěkně se rozpršelo. Nechceš přespat u nás?
Můžu?
Samozřejmě!
Hurá!
Cumugi?
- Přinesla jsem ti čisté oblečení. - Děkuju.
Díky moc.
Teď toho víc nezvládnu, takže...
To byla skvělá koupel.
Cumugi. Můžeš na chvilku?
Posaď se.
Chceš rozčesat?
Ty máš ale jemné vlasy.
Myslíte?
Mně se v dětství kroutily jako Hiiragimu.
Máma mi je pořád takhle česala.
Teď už vypadají celkem rovně.
No jo, na střední se mi narovnaly.
Hiiragi.
Domluvil jsem ti to doučování, jak jsme se nedávno bavili.
- Už nemusíš chodit do přípravky. - Cože? Proč?
Jaký „proč“? Soukromý lektor bude určitě lepší.
Já už se ale přihlásil na letní školu.
Tak se zase odhlas.
- Ale budou tam chodit ostatní... - To chceš být jako ostatní?
Ta přípravka se ti líbí jenom proto, že tam můžeš jít s davem, co?
Tak to...
Prostě dělej, co říkám. Však víš, že se nikdy nepletu.
Rozumíme si?
Brácho?
Cumugi!
Tady jsem.
Cumugi?
Tak jo, hotovo.
- Nezahrajeme si něco? - Klidně.
Děkuju.
I já se dokážu...
To už je třetí prohra po sobě.
Ještě jednou, prosím.
To je zima.
Sníh?
Co to je?
Děje se něco?
Musím na záchod!
Ten máme i v přízemí!
To studí!
Zamrzla!
Hiiragi!
Co to má být?
Seber se, Hiiragi!
Musíme utéct!
Cumugi?
Za mnou!
Tady zatím budeme v bezpečí.
Co to bylo?
Nemám tušení.
Nechápu, proč to šlo po tobě.
Cumugi.
Co to máš na čele za roh?
Takže už ho vidíš?
Mám ho... protože jsem čertice.
Čertice?
Přišla jsem...
abych tě sežrala.
Dělám si srandu.
Nechci tě sníst,
ale fakt jsem čertice. Bojíš se?
Vůbec ne.
Už zase?
To jsou pidičerti.
Tak silné ale vidím prvně.
Pidičerti?
Rodí se v lidech, kteří skrývají svoje opravdové city.
Jako třeba ty.
To jsou taky čerti?
Přesně tak.
Teď děláš, že se nebojíš, co?
Nedělám!
Hej!
Počkejte!
Odkud jsi sem přišla?
Ze Skryté vesnice.
Stojí za horou a bydlí tam samí čerti.
Vyrazila jsem hledat mámu.
Prý utekla, když jsem byla ještě malá.
S tátou jsme to pak neměli zrovna lehké.
Je pěkně nezodpovědná, co?
Až ji najdu, musím jí jednu vrazit.
To bylo víc než jednou...
Říkala jsem si, že by mohla být v místní svatyni.
Co to? Je pryč.
Jak jsem ho mohla ztratit?
Bez něj...
Myslíš tohle?
Přesně tak! To se mi ulevilo.
Promiň, měl jsem ti ho vrátit hned.
Spadl ti u mě v pokoji.
Je ze svatyně Hie, že jo?
To je pěkná dálka.
Ty víš, kde je?
Jo.
Musíš mi pomoct, Hiiragi.
Vezmi mě do svatyně Hie.
To nejde, zítra musím do školy.
A naši by se...
Vůbec se tady nevyznám.
Prosím!
Musíš jít se mnou!
No jo... Promiň, že na tebe tak tlačím.
Tak dobře.
Pomůžu ti.
Super!
Brácho?
Cumugi?
Co se to tu stalo?
Brácha taky někam zmizel, mami!
Proč chceš zrovna do té svatyně?
Než máma zmizela, prý tátovi říkala, že odchází právě tam.
Nic víc nevím.
Netušíš, proč jsem začal vidět pidičerty?
Ty přece vidí každý čert.
Já jsem ale člověk.
Když se z tebe zrodí dost pidičertů, v jednoho se změníš.
Po takových silných pidičertech z tebe bude čert co nevidět.
Čert?
Takže ty jsi taky bývala člověk?
Ne, já se jako čertice už narodila.
Vychází slunce.
To je nádhera.
Už je ráno.
No jo.
Skočím se po něm podívat.
- Ty počkej doma. - Dobře.
Já už nemůžu, Hiiragi.
Tak si někde odpočineme.
Co kdybychom jeli autem?
Bez peněz si taxík vzít nemůžeme.
Budeme stopovat!
Někdo nás sveze cestou do Jonezawy.
V dnešní době cizí lidi nikdo nenabere.
To nevíš, dokud to nevyzkoušíme.
A i kdyby nám někdo zastavil, nemůžeme vědět, že nám něco neprovede.
Nebuď pořád tak negativní.
Tak jo, ty si běž pěšky a já si někoho stopnu.
Uvidíme se tam.
Co chceš?
Nemůžu tě tu nechat.
Kecáš.
Nekecám.
Co to do něj vjelo?
Ne, to musíš takhle.
Hezky palec nahoru.
Už to dýl nevydržím!
No jo furt, vystřídám tě.
Uhni.
Hej!
Vy tady stopujete?
Ano!
Jedeme ale jenom do města.
To nevadí, jsme vděční i za ten kousek.
Co jste vlastně zač? Milenci na útěku?
- Ani náhodou. - Ne, vůbec ne.
Nebudou si vaši dělat starosti?
Těžko říct...
Tolik věcí...
Kam to všechno vezete?
Budeme otevírat sekáč,
tak objíždíme blešáky po celém Japonsku.
Dneska budeme mít stánek v jonezawském parku.
Jestli budete mít čas, určitě se stavte!
Trochu víc doleva.
Jo, přesně tam.
Super, hned se na to dívá mnohem líp.
Prodáváte i doplňky?
Jo, dneska se tu konají letní slavnosti, takže cílíme na zákaznice v kimonech.
Prosím vás, nemáte tuhle košili v menším?
Bohužel, menší máme jedině s jiným vzorem.
Hiiragi?
Kdy zase vyrazíme?
Měli bychom se jim odvděčit, když nás vzali tak daleko.
Stejně sem plánovali jet.
I tak bychom měli...
Hiiragi, Cumugi.
Musím skočit na recepci.
Pohlídáte nám to tady?
- Jasně. - Díky.
Klidně můžete i trošku zlevnit.
Nechám to na vás!
Dobře.
Prosím vás.
Když si koupím dvě, dáte mi slevu?
Přesně tak. Na dva kusy dostanete slevu sto jenů.
Můžu se mrknout na tohle triko?
Určitě.
Vypadá dobře.
Tak jo, vezmu si tohle a tuhle khaki košili.
Děkuju.
Ty jo, to musíte být fakt chytří.
To zase ne.
Mio se o stánek vůbec nezajímá.
Prosím vás.
Můžeme si vyzkoušet ten klobouk?
Poslužte si.
Jeden bych si vzal.
Myslíte tenhle šátek?
Ten je krásný! Koupíš mi ho?
Tak jo, to nejhorší je za náma.
Hodně jste mi pomohli.
Nemám vám moc co nabídnout, ale klidně si vyberte, co se vám líbí.
Vážně můžeme?
Hurá!
Rjúdži s Mio se na sebe celou dobu ani nepodívali.
Že by se pohádali?
Těžko říct. Třeba se takhle chovají normálně.
Milenecké hádky stejně nikdo cizí nepochopí.
Škoda, že jim nemůžeme nějak pomoct.
Co to zase plácáš?
Myslela jsem, že nesnášíš, když se ti táta plete do života?
To je pravda, ale...
Hned budu zpátky.
Ach jo.
To už jsi od těch kluků dostala košem?
To jsi ty, Cumugi...
Jasně že ne.
Hiiragi se od vás kvůli tobě nechce hnout.
Kvůli mně? Proč?
Pořád v sobě něco dusíš, protože chodíš s někým, koho nemiluješ.
Tyhle věci si nemůžeš nechávat pro sebe.
Není to vůči němu fér.
O čem to...
To jsi špatně pochopila. Rjúdži je můj brácha.
Ale je pravda,
že by bylo super, kdybych k němu dokázala být upřímná.
Mio... Ahoj, Cumugi.
Rjúdži.
Hiiragi říkal, že bych si s tebou měl promluvit.
Zněl při tom celkem vážně.
Asi si všiml, jak divně se k sobě chováme.
Vážně se chováme divně?
Už odmalička
jsi mi pořád byla v patách, tak jsem si myslel,
že máš ráda ty samé věci jako já.
Shánění starého oblečení, blešáky a tak.
Mám je ráda.
Jasně.
Měl jsem pocit, že ti to vnucuju,
ale nechtěl jsem si to přiznat.
- Co to? Sníh? - Sněží!
Jak to?
Sníh v létě!
To je zvláštní.
Už zase sněží?
To jsou...
ty potvory!
Ale proč?
Mio
s Cumugi?
Takže...
mi došlo,
že i v rodině spolu musíme o věcech normálně mluvit.
Můžeš se mi svěřit s čímkoliv.
Popravdě bych toho chtěla probrat fakt hodně.
Mami...
Cumugi!
Podívej se nahoru!
Au!
- Děje se něco? - Auvajs.
Jsi v pořádku?
Zničehonic utekla.
Díky.
Běžela tamhle!
Dobře. Moc vám za všechno děkujeme!
Takže nejdou jenom po mně?
Kudy teď?
Hej.
Cumugi!
Doufám, že Hiiragi neběží za mnou.
Cumugi! Kde jsi?
Cumugi.
Jsi v pohodě?
Dýchá. Ještěže tak...
PRAMEN DLOUHOVĚKOSTI
Děcka?
Hej! Co se vám stalo?
Jste celí pomlácení!
Moc vás prosím.
Potřebuje...
Potřebuje pomoc!
- Co se děje? - Dones lékárničku!
Co se stalo?
Já...
Našel jsem ji ležet u říčky.
Prý uklouzla.
Aha. Vezmi ji do pokoje 206.
Jasně.
Nesu tu lékárničku.
Vstávat a cvičit.
Dobré ráno.
Už chápu, proč pořád spí. Vždyť má horečku.
Zavolám jejím rodičům.
To bohužel... nepůjde.
Utekla?
Aby bylo jasno, tohle je pokoj pro hosty.
Potřebuju ho pro platící zákazníky.
Tak alou volat.
Omlouvám se,
ale nemůžu.
Pročpak?
Prosím vás...
mohli bychom tady zůstat, dokud se jí neudělá líp?
Na něco jsem se ptala.
Budu u vás pracovat, dokud se neprobudí.
Nejdřív mi odpověz.
Když nás tu necháte, udělám cokoliv.
- Čemu se... - Ty jsi ale tvrdohlavec.
A že se ve svém věku hrneš do práce?
Můj manžel by se od tebe mohl učit.
Na shledanou!
Až dodrhneš, doplň šampony.
Dobře.
Hiiragi! Potom vyluxuj i tady.
Dobře.
A dávej pozor.
Vezmi, co pobereš. Nepřeháněj to.
Dobře.
Zelenáči! Nesu ti kýbl s čistou vodou.
Děkuju.
Sám jsi chtěl pracovat,
tak se pořádně snaž.
Dobře.
Neposlouchej ji, tvrdá práce je přežitek!
Nesmí se to s ní moc přehánět!
Přestaň se flákat!
Jejda.
Tumáš!
Počkej.
Počkej na mě!
Mami.
No jo, dorazili jsme do hostince a...
Hiiragi.
Cumugi. Konečně jsi vzhůru.
Co to máš na sobě?
Jak ti je?
I já jsem převlečená...
Ty jsi mě svlíkl?
Ne! Udělala to paní hostinská.
A taky mi dala tohle.
Co to je? Chutná to fakt skvěle!
Jo, tak dobrý rýžový bochánek jsem ještě neměl.
Jsem rád, že je ti líp.
To ty jsi mě včera zachránil?
Ne, jenom jsem tě našel a dotáhl až sem.
Lidi z hostince tě pak přenesli na pokoj a ošetřili.
- Jsou fakt milí, co? - Jo.
Jak se jim povedlo udělat tak nadýchanou omeletku?
Proč tak křičíš?
Děkujeme za večeři. Ty bochánky byly vynikající.
To rád slyším.
Jak je Cumugi?
Díky vám už mnohem líp.
To taky rád slyším.
Chodíte ven kouřit?
Vyhmátl jsi mě.
Žena mi furt říká, abych přestal, když se občas ukazuju před hosty.
Táta taky chodí kouřit ven.
Už jsi volal vašim?
Ne.
No jo, myslel jsem si to.
Poslyš, Hiiragi.
V životě občas někomu nestihneme říct, co jsme chtěli.
Až budeš připravený, měl by ses jim alespoň ozvat.
Tumáš.
Zašila jsem ti ji.
No teda!
Je zase jako nová.
Děkuju.
Poděkuj svému kamarádovi.
Tvrdě pracoval, abych vás tu nechala, než se ti udělá líp.
Mami?
Jo, jsem v pořádku.
Dost se toho semlelo a skončil jsem v Prameni dlouhověkosti.
Cumugi je tam s tebou?
Aha. To jsem ráda.
Kdy přijdeš domů?
Jenom si něco zařídím a vrátím se.
Nemusíš se o mě bát.
Tak zatím.
Moc vám děkujeme.
Bylo tady s vámi pěkně veselo.
Bude mi to tu chybět.
Vážně jsi ještě malý kluk.
S takovou Cumugi neochráníš.
My jsme tady na loučení zvyklí.
Zase se někdy stavte.
Jasně!
- Moc vám děkujeme. - Díky.
Tak zase někdy!
Budeme se na vás těšit!
Kdy už budeme u té svatyně?
Nejspíš dneska večer.
Aha.
Ještě kousek.
No teda! Něco takového vidím poprvé!
Já taky! V telce louky vypadají úplně jinak!
To dá přece rozum!
- Nemusíš si ze mě hned utahovat! - Když myslíš...
Dobrý den.
Prý tady najdu Hiiragiho.
A vy jste jeho...
Otec!
Vítejte u nás. Můžu vám s něčím pomoct?
Máte tady Hiiragiho, že jo? Chci ho okamžitě vidět!
Už odešel.
A kam? No tak, vyklopte to!
Vy jste teda netrpělivý.
Nemám čas se vybavovat s někým, kdo není náš zákazník.
Probereme to vevnitř, ano?
Račte, pane.
Jaká je vlastně ta Skrytá vesnice?
To je dobrá otázka.
Celý rok u nás sněží, takže bývá hrozná kosa.
My jsme na to ale zvyklí a máme to tam rádi.
Chápu.
Až najdeš svoji mámu, vrátíš se tam?
Jo, přesně tak.
Aha.
Co se děje, Hiiragi?
Snad ti nebudu chybět?
Tak jsem to nemyslel!
Už zase.
Hej!
Jaká je tvoje máma?
Už si na ni nepamatuju.
Odešla, když mi byly tři.
Pořád jí chceš jednu vrazit?
No jasně, že chci.
Nejdřív se jí ale asi zeptám, proč od nás odešla.
Třeba k tomu měla nějaký dobrý důvod.
Takže až ji najdu, ještě si to všechno pořádně rozmyslím.
Jasně.
To je...
Cumugi?
Co si přejete?
Dobrý den.
Promiňte, ale po cestě jsme si všimli tohohle paravánu.
Bohužel ale nemáme žádné peníze.
Tak my zase půjdeme.
Proč? Jenom se koukáme.
Jsme v kavárně.
Zrovna tu nemám žádné zákazníky,
tak se koukejte, jak je libo.
Mám ho postavit jinak?
Děkujeme.
Hurá!
Slyšela jsem, že v naší vesnici pořád sněží proto,
že ji tak jedno božstvo
schovává před lidmi.
Říká se jí bohyně sněhu, ale myslela jsem, že je to jenom pohádka.
Že by tohle byla ona?
Nikdy jsem neslyšela, že by žrala čerty.
Uvařil jsem vám čaj podle svého nového receptu.
Mohli byste mi říct, jak vám chutná?
- Mňam! - Je vážně vynikající.
To mám radost. Chtěl jsem vyzkoušet nové byliny, co jsem koupil.
Odkud pochází?
Tyhle jsou z Česka. Mám i pár ze Švédska a z Egypta.
V mládí jsem procestoval svět,
takže teď přes známé dokážu sehnat kdeco.
To je úžasný. Cestoval jste sám?
Ne, s manželkou.
Před čtyřmi lety umřela.
Chcete se podívat na fotky?
Tady je vyfocená se mnou.
Na hlavě má klobouk mokorotlo.
Je to tradiční pokrývka hlavy z afrického Lesothu.
Dělají se ve tvaru hory.
Ty jo, to zní zajímavě.
Pořád ho mám.
A tenhle zase nosí Inuiti.
V Kanadě jsme v něm pozorovali polární záři.
Pěkně hřeje.
V zimě tam mají až -40 stupňů.
- Mínus 40? - Mínus 40?
Vy jste teda dvojka!
Máte to tu plné vzpomínek na manželku.
To je super.
A ten paraván je odkud?
S ním už jsme to tu koupili.
Myslím, že pochází někde z okolí.
Nemám ale ponětí, kdo ho vyrobil ani kdy.
Vypadá to jako starý příběh.
Třeba se to opravdu stalo.
Bohyně sněhu možná fakt jedla čerty.
Jako bych ti to neříkala.
Jsme zpátky.
Hlavně už ho nikde nenechávej.
Nenechám.
Tak je hodný.
Máme zákazníky?
Ahoj.
Dobrý den.
Tohle je moje dcera s vnukem Harutem.
Dobrý den. Promiňte, že rušíme.
No tak, Haruto. Pozdrav.
Brý den.
Ten je roztomilý.
Umyjeme si ruce a pak si dáme džus.
Divný klobouky!
No tak!
Udělejte si pohodlí.
Je to tu plné vzpomínek na manželku,
ale můj skutečný poklad jsou tihle dva.
Znamenají pro mě úplně všechno. Jsou takový náš živoucí odkaz.
Promiňte, ve svém věku bych ještě neměl být tak sentimentální.
Rozpršelo se.
Do svatyně je to ještě kousek. Vadí ti, že zmokneš?
Tumáte.
Nemůžeme si od vás ještě půjčovat deštník.
Nemusíte mi ho vracet.
- Příště si něco kupte. - Nechoď na cestu.
- Dobře. - Počkej.
Pá pá.
Takže na tom paravánu byla...
Podle mě bohyně sněhu.
Ale útočila na čerty.
Že by se ve vesnici něco dělo?
Než jsme šli do té kavárny,
ptal ses, jestli se tam vrátím, až najdu mámu.
Jo.
Nejspíš jo. Nemůžu tátu nechat samotného.
Ale...
Počkej.
...nejdřív chci vidět svět!
V Lesothu musí být pěkné vedro, co? Myslíš, že tam sněží?
Nevěděla jsem, že je někde chladněji než u nás.
Tenhle svět je plný různých lidí a každý přemýšlí jinak.
Přišla jsem sem hledat mámu a nakonec poznávám nové věci.
Jo a taky jsem potkala tebe.
To teda neznělo zrovna hezky.
A co ty? Co bys chtěl dělat?
O tom jsem nikdy nepřemýšlel.
Je jedno co. Nenech se omezovat.
Teď ti...
Teď ti chci ze všeho nejvíc pomoct!
Počítá se to?
Podle mě jo.
Ještě bych chtěla jednu věc, Hiiragi.
Můžu o ni požádat jedině tebe.
Uděláš to pro mě, že jo?
Ještě jsi mi neřekla co.
Netvrdil jsi náhodou, že mi chceš pomoct?
To jo, ale...
Tak dobře.
Až se vrátíš domů, promluv si se svým tátou.
Proč mě žádáš zrovna o tohle?
Tenhle talisman ti pomůže.
BEZPEČNÝ POROD
Ale to je...
Jen si ho vezmi.
Vážně funguje.
Pomohl mi dostat se až sem.
- O to mi nejde. - A pak mi ho vrať.
To si počkáš.
Sněží?
Bohyně sněhu je tady?
Cumugi!
Hiiragi!
Promiň!
Tady jsem!
Cumugi!
Hiiragi!
Ukončete výstup a nástup. Dveře se zavírají.
- Dej mi ruku. - Cumugi.
Už tam skoro jsme.
SVATYNĚ HIE
Mami?
Cumugi?
Tati?
- Promi... - Tady jsi!
Počkej, co to...
Co tady děláš?
Kde je máma?
Tady není.
Jak to?
Říkal jsi, že tu bude.
Promiň mi to, Cumugi.
Nevěděl jsem, že se sem potáhneš.
To je teď fuk!
Řekni mi, kde je máma doopravdy.
No...
To nemůžu.
Proč ne?
Copak ji nesmím vidět?
Nebo snad...
říkala, že mě vidět nechce?
Jasně že ne!
Anebo...
je mrtvá?
Není.
Pořád žije na druhé straně hory, ale...
To je jedno. Skrytá vesnice je v nebezpečí.
- Bohyně sněhu... - Jedno?
Jak to můžeš říct? Je to moje máma!
Proč vždycky...
Už toho mám dost!
Cumugi.
Promiňte, ale...
Celou dobu si o vás dělala starosti.
Říkala, že až najde mámu, vrátí se za vámi do vesnice.
A ty jsi kdo?
Hiiragi Jacuse.
Cumugin kámoš.
Omluvte mě.
Cumugi.
Dej mi pokoj.
To nemůžu.
Promiň, ale teď chci být sama.
Pojď zpátky.
Tvůj táta si o tebe určitě dělá starosti.
Myslíš?
Když se o mě tak bojí, proč mi nechce říct nic o mámě?
Nejspíš proto, že mu na tobě záleží.
Možná ti některé věci říct nemůže.
Já to nechápu.
Třeba ti prostě nechce ublížit...
Nejspíš.
Takže přede mnou tají něco, co by mi mohlo ublížit?
Ne, tak jsem to nemyslel.
To já přece dávno vím.
Přemýšlím nad tím už odmala.
Jak ale můžeš říct, že je lepší, když o tom nevím?
Ty svoje domněnky si nech pro sebe!
Jenom mi na tobě záleží!
To je přesně ono!
Jsi úplně stejný jako tvůj táta!
Já nic takového nechci!
Tak to vidíš akorát ty!
Ty ze sebe zase pořád děláš chudinku
a vůbec nechápeš, jak se cítí ostatní!
Promiň.
- Jsi v pohodě? - Jo.
Děkuju, že jsi mě dovedl až sem.
Už bys ale měl jít.
Ne.
Tohle jsem jí říkat nechtěl.
Já...
Tohle je tak nanic.
Tady jsi!
Konečně jsem tě našel.
Kde je?
Kde je Hiiragi?
Tamhle?
Proč jste ho přijel hledat?
Jsem jeho táta.
Už toho mám dost.
Zase sněží?
Hiiragi!
Poslouchej, Hiiragi!
Já ti ve skutečnosti...
Hiiragi.
Kde jsi?
Hiiragi!
Cumugi!
Já to předtím tak...
Promiň. Vrátím se s tebou domů.
To nemůžeme.
Neviděla jsi bohyni sněhu?
Takže to je vážně ona.
Zničehonic se objevila a začala na nás útočit.
Domů se vrátit nemůžeme.
A co ostatní z vesnice?
Několik jich už pohltila.
Hej!
Neviděli jste Hiiragiho?
Vy jste ho nenašel?
Našel, ale...
zmizel mi přímo před očima.
To snad ne.
- Musím za ním! - Ne!
Už mu není pomoci.
- Jak to myslíte? - Ale...
- Přišel jsem ti říct, ať se nevracíš. - Stalo se mu něco? Co jste zač?
- Hej! - Můžete na chvíli zmlknout?
Jasně.
Copak?
Možná, že je pořád...
Jenom mi na tobě záleží!
Cumugi!
Jsem rád, že je ti líp.
Promiň, tati.
Musím...
se mu jít omluvit.
Cumugi!
Počkejte.
Koukejte mi to vysvětlit!
Děkujeme.
Nikdy na tebe nezapomeneme.
Moc ti děkujeme.
Spoléháme na tebe.
Bohyně sněhu je zpátky.
Nenechávej mě samotnou.
Můžeme zase v klidu žít.
Chci tě vidět.
- Cumugi. - Cumugi.
Bohyně sněhu!
- Zavřete bránu! - Rychle!
Jsi v pořádku?
Cumugi...
„Cumugi“? Odkud ji znáš?
Promiň mi to.
Hej. Je v pohodě?
Vyplivla ho bohyně sněhu, ne?
Ještě žije.
Vezmu ho do hradu.
Naskočte!
Vy víte, kde je Hiiragi, že jo?
Tak jedeme.
Díky.
Cumugi.
Je to všechno pravda?
Jo. Viděla jsem to na obrázku.
Vypadalo to, jako by čerti,
které bohyně sežere, pak žili někde jinde.
Třeba ho dokážeme zachránit.
Běž napřed!
Homare!
To ne!
Isami!
- Vstávej. - Ale...
Honem!
Jsi vzhůru?
Tak půjdeš po svých.
Poběž!
Tudy!
Rychle!
Hej! Jste v pohodě?
Nemůžeme ho vzít do Skryté vesnice.
Potřebuju na záchod.
Cože? Teď?
Už to nevydržím.
Rychle!
Neskutečný.
Hej!
Počkejte!
Sakra!
Co to má znamenat?
Už jsem tu.
Vážně tam chceš jít?
Jasně.
Tak si obleč tohle.
Jdeme.
- Počkej! - Pohni!
Představím tě náčelnici.
Hlavně se chovej slušně.
Tak jo, vyložíme to. Potřebujeme víc lidí!
Tumáš.
Hej rup.
Jen tak dál.
- Už jsme skoro hotoví! - Jasně!
Jsme tady.
No, medicíny tu máme pořád víc než dost.
Na lékařský tým čekat nemusíte.
Běžte rovnou tam.
Jenom nejdřív doručte ty léky.
Nechám vám přidělit nějakou ostrahu.
Pokračujte, ale buďte opatrní.
Hodně štěstí.
Rozkaz!
Omluvte mě.
Pojď.
Pane jo.
Podívej, jak se nafukuje, Tóko.
Nádhera. To vypadá na nový rekord.
Přesně tak. Je mi skoro líto ho sníst.
Nesu zprávy.
- Tenhle kluk vypadl... - ...z bohyně, když se zřítila z oblohy.
Už jsem o tom slyšela.
Aha.
Jen jsem ho ještě neviděla.
Vypadá nějak polovičatě. Jako by se zrovna proměnil.
Mám roh...
Máme tu vchod, a on si místo toho přiletí.
Jak ses dostal ven z bohyně sněhu?
Viděli tě, že ses objevil ve chvíli, kdy zmizela.
Nevzpomínáš si, jak ses z ní dostal?
No, když mě spolkla,
byla mi hrozná zima.
Pak se mi zdálo, že slyším něčí hlas, ale...
dál nevím.
Bohyně sněhu...
Prý to bývalo strážné božstvo, které Skrytou vesnici zahalilo sněhem,
aby ji skrylo před očima lidí.
A pak na nás najednou začala takhle útočit.
Lahůdka.
Já toho moc nevím.
Nejdřív musíme za náčelnicí.
- Co to má být? - Co se děje?
Nějak se zasekla.
- Co to... - Izuru!
Pod stanným právem z vesnice nikdo nesmí.
Pusťte nás. Máme naspěch!
Neboj se, necháme si tě tady jenom do rána.
- Běž napřed. - A Cumugi taky.
- Ale... - Já si nějak poradím.
Běž!
Hej!
Stůj!
Za ní!
Jasně!
Kam zmizela?
Prosím vás...
Na něco sis vzpomněl?
Mám pocit, jako by se mi uvnitř bohyně sněhu něco zdálo.
Vybavuju si nějakou masku a zvuk zvonků.
- A kolem poletovalo několik bohyní. - Hiiragi.
Nějaká holka pozorovala, jak sněží,
a ženský hlas pak řekl: „Nenechávej mě samotnou,“
a „Cumugi“.
Nebo to jsem možná volal já.
Nevím.
Třeba je to náš trest.
V nejhlubších útrobách Skryté vesnice se na Čertím ostrově skrývá svatyně,
kde je uložená maska bohů, která vyvolává bohyni sněhu.
Maska bohů?
Ano, pomáhá tuto vesnici skrýt před lidmi.
Proč se musíte skrývat?
Jako čert to teď možná budeš chápat líp.
Nehledě na to kdy a kde, na světě vždy žijí lidé,
kteří potlačují svoje emoce.
Ti všichni potřebují místo, kde můžou být sami sebou.
Proto musím naši vesnici ochránit za každou cenu.
Takže když tu masku zničíme, bohyně sněhu zmizí?
Koukám, že už jsi zpátky, Cumugi.
Hiiragi.
Tak tady jsi.
Cumugi.
Kdybys to udělala, už bychom se nemohli dál skrývat.
Tímhle tempem tu nikdo nezůstane.
A k čemu nám bude prázdná vesnice?
Hiiragi.
Takže je z tebe čert.
Jo.
Nemáš hlad?
Měli bychom se najíst.
Můžeme si vzít něco ze skladu, paní náčelnice?
Pro mě za mě.
- Pojď. - Dobře.
Cumugi.
Doufám, že se tam nechystáš.
Tóko.
Dohlídni na ně, prosím.
Dobře.
Promiň, Hiiragi.
V tom parku jsem na tebe byla dost hnusná.
Já na tebe taky. Omlouvám se.
Bylo to ode mě strašně sobecké.
S dovolením.
Co to do tebe vjelo?
To se ti vůbec nepodobá.
Ty jeden... Co to děláš?
Promiň.
Počkej! Izuru!
Takže se chystáš na Čertí ostrov?
Nechystám.
Půjdu s tebou.
To teda ne! Ty nikam nepůjdeš!
Chci být s tebou.
Ale...
Tady skladujeme jídlo.
Určitě tu bude i něco k zakousnutí.
No tak, jen běž.
Ty jo!
Máte tady tolik věcí!
Cumugi?
Co to děláš?
Cumugi!
Otevři!
Cumugi!
Promiň, ale nemůžu tě vzít s sebou.
Pořád se máš kam vrátit.
- O čem to mluvíš? - Takže počkej tady.
Takhle tě ale nemůžu...
Hiiragi.
Neříkej mi, že...
Jsem ráda, že jsem tě potkala.
Cumugi.
Pomoc! Otevřete ty dveře, prosím!
Je tam někdo?
Otevřete, prosím!
Kdo je tam?
Jmenuju se Hiiragi.
Mohl byste mi otevřít, prosím?
Hiiragi?
Takže jsi v pořádku.
Vy jste Cumugin táta?
Co tam děláš?
Cumugi mě tady zavřela.
A kam šla?
No...
To vám řeknu, až mě pustíte.
- Slyšíš to, ségra? - Cumugi se vrátila, aby tě zachránila.
Jestli tě tady zavřela,
nechce tě do toho ještě víc zatahovat.
Snaž se ji pochopit.
Já...
chci brát ohledy na to, jak se cítí,
ale nemůžu přitom ignorovat vlastní emoce.
Doteď jsem dělal jenom to, co po mně chtěli ostatní.
Začal jsem to brát jako úplnou samozřejmost.
Po té době, co jsem s Cumugi strávil,
jsem se ale naučil, jak důležité je věřit vlastním pocitům.
Rád bych jí pomohl,
protože sám chci.
Možná jí budu k ničemu
a třeba při tom umřu.
Stejně bych ale chtěl být s ní!
Pusťte mě odsud, prosím!
Pojď za mnou, Hiiragi.
Co to...
Tumáš. Budu ti dělat průvodce.
Děkuju.
A ještě tohle.
Díky.
Hodně štěstí.
A neumírej!
Všem vám moc děkuju!
Promiň, že jsem tě zavolal.
To nic.
Děkuju.
Taky jsem zvědavá.
Nasedni ke mně, Izuru.
- A ty vedle, Hiiragi. - Dobře.
Děkuju.
Našel jsi Cumugi?
Jo, ale hned mi zase utekla.
I nahánění může být sranda.
Vyrážíme.
Cumugi.
To je to až takhle zlý?
Hiiragi.
Teď už musíme po svých.
Za chvíli bych tam měla být.
Těch je...
Běžte napřed.
Izuru!
Běž bez nás, Hiiragi!
Na Čertí ostrov vede ta šachta dole!
Ale...
Postarej se o Cumugi!
Musíme zpátky!
Aoi!
- Vrať se podat hlášení náčelnici! - Už běžím!
Ta vůně...
Kde je ta šachta?
Tak tohle...
je Čertí ostrov?
Mami.
Horký pramen...
To je ta svatyně?
Cumugi.
Cumugi!
V tom případě je severní cesta nepoužitelná.
Ostrahu pošleme na druhou lávku.
Když bůžky sněhu rozdělíme, vystačí si tady i tady ve dvou.
Rozumím!
Ať se poslové přesunou od severní brány k lávce.
Rozkaz!
Když to bude holka, tak co třeba „Cumugi“?
Tati.
To je roztomilé jméno.
- Koplo mě. - Vážně?
- Mami. - Asi se mu to jméno líbí.
To jsem já?
Kdepak jsem? Kuk!
Mami.
Jsi tam?
Nikdy na tebe nezapomeneme.
Moc ti děkujeme.
Spoléháme se na tebe.
Cumugi.
Promiň.
Musím vás všechny ochránit.
Cumugi.
Bohyně sněhu je zpátky.
- Dobré ráno. - Dobré ráno.
Díky za odhrabání sněhu.
Dáte si někdo?
Poběž!
Dávej na sebe pozor.
- To je žůžo. - Všichni vypadají tak šťastně.
Rozhodla jsem se správně, že jo?
- Čerti dovnitř! Štěstí dovnitř! - Jau.
Já jim tak závidím.
Proč zrovna já?
Už toho mám dost.
Mami.
Vůbec nic jsem o tobě nevěděla.
A stejně jsem byla naštvaná.
Říkala jsem si, že jsi potvora,
aby to nebyla moje vina.
Abych si nemyslela, že jsi odešla kvůli mně.
Mami.
Promiň mi to.
Mami!
Cumugi?
Jsi to ty? Kde jsi?
Tady!
Tady jsem!
Mami!
Cumugi!
Mami!
Cumugi... Promiň mi to.
Jsi pro mě to nejdůležitější na světě.
Tak proč jsem tě opouštěla?
To nic.
Vrátíme se domů, mami.
I táta na tebe čeká.
Máme toho hodně co dohánět.
A taky ti musím někoho představit.
Co se to děje? Cumugi!
Všechno skončí pod sněhem!
Co se děje? Proč je taková tma?
No jo, jsem pod lavinou.
Nemůžu se hýbat.
Hřeje to...
Hopla.
To je Hiiragiho stopa?
Nechystám.
Půjdu s tebou.
To teda ne! Ty nikam nepůjdeš!
Vezmi mě do svatyně Hie.
Co chceš?
Nemůžu tě tu nechat.
Když nás tu necháte, udělám cokoliv.
Až sem jsem se dostala díky Hiiragimu.
Potřebuje...
Potřebuje pomoc!
Moc vám za všechno děkujeme!
Tak zase někdy!
Pá pá.
Všichni, s kým jsem se setkala, ve mně zanechali kousek sebe.
Jsem ráda, že jsem tě potkala.
Musím být propojená i s Hiiragim!
Hiiragi.
Teď ti chci ze všeho nejvíc pomoct!
Hiiragi.
Hiiragi!
Zaplatím za ni. Teda jestli chceš.
Jste tady spolu?
Přesně tak.
Cumugi?
Cumugi!
Cumugi.
Díkybohu, že jsi naživu.
Hiiragi?
Co tady...
Když jsi mi utekla, pořádně jsem se nad sebou zamyslel.
Když jsem si přiznal, co cítím, dodalo mi to sílu.
A všichni mi navíc pomohli.
Co cítíš?
No...
že chci být s tebou.
Jak to...
Počkej!
Co se to děje?
Šion!
Izuru!
Co se stalo? Jsi v pořádku?
Cumugi se nevrátila!
Takže jste se viděly?
Podívej.
Cumugi?
Mami!
Cumugi!
Vítej doma, mami.
Už jsem zpátky.
Ty jsi ale velká.
Jo.
Promiň, že ses cítila tak sama.
Celou dobu jsem si myslela, že nikoho nemám.
Ale...
měla jsem tátu.
A potkala jsem Hiiragiho.
Nebyla jsem sama, tak si to nezazlívej, mami.
Pravda. To jsem moc ráda.
- Vrátíme se domů. - Dobře.
Pojď s námi, Hiiragi.
Já... budu muset odejít.
No jo.
Tak běž.
Jasně.
Hiiragi!
Děkuju!
Hiiragi!
Dávej na sebe po cestě pozor!
Hiiragi!
Pozdravuj ode mě ségru!
Hiiragi!
Dělej!
Já se snažím!
Zdá se, že Skrytou vesnici čeká mnoho změn.
Hiiragi!
Kde jsi celou dobu byl?
Jsi v pořádku? Měl jsem strach.
- Ti dva... - Tati.
Promiň mi to.
Musíme toho hodně probrat.
Vezmi mě domů.
Vyrážíme.
Počkejte! Potřebuju vystoupit!
Cumugi?
Cumugi!
Hiiragi! Tak tady jsi!
Proč jsi nepřišel na návštěvu?
Zkoušel jsem ten tunel několikrát,
ale vedl někam jinam.
No jo... ten vlastně můžou používat jenom čerti.
Mimochodem...
Promluvil sis s tátou?
Jo. Asi potrvá, než všechno vyřešíme, ale už je to lepší.
Tumáš.
A děkuju.
Nemáš zač.
Hiiragi, já ti taky...
přišla říct, jak se cítím.
Zadrž! Já první.
Ani náhodou.
Teď je řada na mně, ne?
Překlad titulků: Petr Kabelka