Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
Billetter og betaling skal gives til stationens personale.
Vær opmærksom på trinnet, når du stiger af.
Yonezawa. Dette er Yonezawa.
Omstigning til Yamagata Shinkansen og Yonesaka-linjen mulig.
Husk personlige ejendele...
- Undskyld mig. - Ja.
- Hej. Mashima! - Mashima!
- Hej. Morgentræning? - Ja. Har du ikke morgentræning?
Vores skole tabte turneringen. Så vi træner ikke i øjeblikket.
- Så kom og se os. - I bliver bare nervøse.
Sne?
MY ONI GIRL
Så I det? Det begyndte at sne på vej til skole.
Ja. Det var godt nok et underligt vejr.
Jeg har glemt mine lektier. Jeg var ellers færdige med dem.
Virkelig? Den er god med dig.
Det er sandt.
Jeg blev heller ikke færdig med dem. Jeg faldt i søvn.
- Hiiragi. - Her er dagens lektier. Vil I se?
Virkelig? Lad mig se. Jeg skriver dem hurtigt af. Vent.
Også mig!
"...hvis blot jeg kunne forsvinde som dug."
Det sidste udtrykker ærgrelse. Altså: "Gid jeg kunne..."
Godt.
Gå sammen med jeres sidemand, og tegn hinandens portræt.
Fedt.
- Du er mine sidemand. - Ja.
- Yatsuse, du hænger på mig. - Okay.
Ordensduksene fejer gulvet.
Lad mig hjælpe.
Seriøst?
Vi har planer efter det her. Kan du klare det?
Okay.
- Tak. Kom. - Mange tak.
Nå.
Yatsuse.
Herovre.
- Så skylder jeg dig en tjeneste. - Nej! De gennemskuer det.
Du er den eneste, jeg kan spørge. Vil du ikke nok?
Yatsuse. Er du klar?
Hold dig til vores historie, og find på resten.
Godt, kom. Smil nu lidt!
Der er de. Ai!
- Længe siden. - Beklager forsinkelsen.
Det er fint.
Så det må være...
Min kæreste, Yatsuse. Jeg tog ham med som lovet.
Hej. Jeg hedder Hiiragi Yatsuse.
- Hvor vidunderligt. - Jeg troede ikke, du ville tage ham med.
Jeg var bange for, at du havde opdigtet ham.
- Er han også førsteårselev? - Går I i samme klasse?
- Hvem tog initiativet? - Altså...
De vidste det.
Det var en dum idé at få dig til spille min kæreste.
- Undskyld. - Det er fint.
Jeg kunne bare have ladet være med at spørge.
Men jeg spekulerer på, om du har haft en kæreste?
- Nej. - Okay.
Hvis du får en, skal du være sød ved hende, okay? Tak for i dag.
Ja.
- Jeg vil gerne af sted, så... - Vent. Jeg ved, den er her et sted.
- De andre passagerer venter. - Hvor er den?
Hun er...
- Kom nu. Jeg skal... - Undskyld mig.
Jeg kan betale hendes billet, hvis det er okay.
Er I sammen?
- Ja. - Hvem er du?
- Du er en guttermand. - Glem det. Jeg går.
Av!
- Nu kan du køre. - Virkelig? Jeg beklager. Så kører vi.
Det gjorde ondt.
- Hvorfor prøvede du at hjælpe mig? - Du lignede en, der havde brug for hjælp.
- Det havde jeg faktisk ikke. - Nå.
Jeg ville bare hjælpe.
Jeg må hellere se at komme hjem. Kom godt hjem.
Jeg står lige og tænker på, at jeg faktisk har brug for hjælp.
- Hvad hedder du? - Tsumugi!
- Hvad hedder du? - Hiiragi.
Det er her, jeg bor.
Sikke et kæmpehus! Jeg føler, jeg trænger mig på.
Du sagde, du ville med.
- Gjorde jeg? - Det kan også være lige meget.
Den spiser det.
- Godt, I kom, før jeg lavede mad. - Vi skal have kroketter, ikke?
Ja. Jeg synes, Hiiragis kæreste skal smage dem.
Vi er ikke kærester.
- Vent, er I ikke? - Sikke en skam.
Men bliv til middag, nu du er her.
Jeg er hjemme.
- Velkommen hjem. - Far!
- Du må være Hiiragis kæreste. - Det er hun åbenbart ikke.
Virkelig? Er du ikke?
- Velkommen hjem. - Hejsa.
- Er du ude at lede efter nogen? - Ja.
Jeg skal give den her tilbage.
Give hvad tilbage?
Godt, frisklavede kroketter. Der er flere, hvor de kommer fra.
- Velbekomme. - Velbekomme.
Yamagata har været udsat for et usædvanligt snevejr denne sommer...
Selvfølgelig er den varm. Du skal spise langsomt.
Hvad? Ikke også jer.
Det er den eneste måde at spise dem på. Ikke, Tsumugi?
Nemlig. Mums.
Regnen har taget til. Hvorfor sover du her ikke?
Må jeg?
- Selvfølgelig. - Fedest.
Tsumugi?
- Jeg lægger noget rent tøj her. - Tak.
Mange tak. Jeg kan ikke klare mere end det, så...
Det var dejligt.
Tsumugi. Har du et øjeblik?
Okay, sæt dig ned.
Skal jeg rede dit hår?
- Dit hår er så fint og blødt. - Synes du det?
Mit hår var uregerligt som barn. Ligesom Hiiragis.
- Min mor plejede at rede det sådan her. - Nu ser dit hår da fint ud.
Det ændrede sig, da jeg begyndte i gymnasiet.
Hiiragi.
Nu skal du høre. Jeg har fundet en privatlærer.
- Du kan stoppe på forberedelsesskolen. - Hvad? Hvorfor det?
"Hvorfor?" Privatundervisning er uden tvivl bedre.
Men jeg har meldt mig til sommerkurset.
Så afmeld det.
- Men alle andre... - Hvad er godt ved at være som andre?
Vil du gå på forberedelsesskole, fordi du har det bedst med at være som de andre?
Det er ikke...
Du gør, som jeg siger, så kan det ikke gå galt. Forstået?
Hiiragi?
- Tsumugi? - Herinde.
Der er du.
Okay, du er færdig.
- Vil du spille et spil med mig? - Ja.
Tak.
Jeg mener, jeg...
- Du har tabt tre gange i træk. - Skal vi ikke spille en gang til?
Her er koldt.
Sne?
Hvad sker der?
Hvad er der galt?
- Jeg skal på toilettet. - Der er et hernede.
Det er hundekoldt.
Den er frosset fast. Hiiragi!
Hvad er det her?
Hiiragi. Hold ud! Vi må af sted.
Tsumugi?
Kom med mig.
Jeg tror, vi er i sikkerhed.
- Hvad var det for en? - Det må du nok spørge om.
- Gad vide, hvorfor du blev angrebet. - Tsumugi.
- Hvorfor har du et horn i panden? - Så du kan godt se det.
Jeg har et horn, fordi jeg er en oni.
En slags uhyre?
Jeg er kommet...
for at spise dig, Hiiragi.
Jeg driller bare. Jeg ville aldrig spise dig.
Men jeg er altså en oni. Gør det dig bange?
Overhovedet ikke.
Der er det igen.
Det kaldes mini-oni. Men jeg har aldrig set en, der er så potent.
Mini-oni?
De kommer fra mennesker, som skjuler deres følelser.
Mennesker som dig.
- Er det også en oni? - Nemlig.
- Du lader, som om du er modig, hva'? - Nej, jeg gør ej.
Hey.
Vent.
- Hvor kommer du fra? - Den skjulte landsby.
Det er der, onien bor, på den anden side af bjerget.
Jeg rejste ud for at finde min mor.
Hun stak af, da jeg var lille.
Det var ret hårdt for mig og min far. Synes du ikke, det er uansvarligt?
Jeg har tænkt mig at give hende en lammer.
Det var mere end en lammer.
Jeg troede måske, hun var ved helligdommen herovre.
Hvad? Den er væk.
Hvordan kunne jeg miste noget så vigtigt? Uden den...
- Mener du den her? - Ja. Sikke en lettelse.
Jeg burde have givet dig den med det samme.
Jeg fandt den på mit værelse. Er den fra Hie-helligdommen?
- Det er en lang tur. - Hvad?
- Ved du, hvor det er? - Ja da.
Hiiragi. Vil du ikke hjælpe mig? Før mig til Hie-helligdommen.
Nej. Jeg skal i skole i morgen. Og min familie...
Jeg kan ikke finde rundt her. Kom nu!
Du skal komme med mig!
Undskyld, hvis jeg presser dig.
Okay.
Jeg hjælper dig.
Fedest!
Hiiragi? Er Tsumugi inde hos dig?
Hvad er der sket?
Mor, Hiiragi er også væk.
Hvorfor Hie-helligdommen?
Min mor forlod os, efter hun sagde, hun ville dertil. Jeg har ikke andre spor.
Hvorfor kan jeg pludselig se mini-oni?
Man kan se dem, når man bliver til en oni.
Jeg er ikke en oni.
Mennesker, der afgiver mange mini-oni, bliver til en oni. Og dine er potente.
Du bliver hurtigt en oni.
En oni?
- Plejede du at være menneske? - Jeg er født som oni.
Solen står op.
Det er smukt.
- Det er morgen. - Ja.
Jeg kører ud og leder.
- Du venter herhjemme. - Okay.
Hiiragi. Jeg er træt.
Skal vi holde en pause et sted?
- Kan vi ikke køre i bil? - Vi kan ikke tage en taxa uden penge.
Lad os blaffe. Vi får et lift fra en på vej til Yonezawa.
Ingen tager fremmede med op nu til dags. De er for bange.
Vi kan i det mindste prøve.
Og hvis vi får et lift, hvordan ved vi så, vi kan stole på dem?
Sikke en negativ attitude.
Fint, du går, så kører jeg. Vi ses, når vi er fremme.
Hvad?
- Hvad vil du nu? - Jeg lader dig ikke i stikken.
- Løgner. - Jeg lyver ikke!
Hvad går der af ham?
Nej. Sådan her.
Tommelfingeren skal stikke lige op.
Jeg kan ikke stå sådan her.
Godt, så gør jeg det.
- Flyt dig. - Vent.
- Blaffer I? - Ja, vi gør!
Vi skal kun ind til byen.
Det er fint. Lidt har også ret.
Og hvem er I? Et kærestepar på flugt?
- Nej. - Nej, sådan er det ikke.
Men bliver jeres forældre ikke bekymrede?
Godt spørgsmål.
Så meget bagage.
I har godt nok meget med.
Vi skal åbne en butik med vintagetøj, så vi tager rundt på loppemarkeder.
I dag har vi en bod i parken i Yonezawa.
I bør kigge forbi.
Lidt mere til venstre.
Godt, det er perfekt.
Fedt. Det er nemmere at se nu.
Sælger I også de her?
Ja, der er en festival i nærheden i dag. så vi går efter kunder i yukata.
Undskyld? Har I den skjorte i small?
Vi har kun det, du ser, men der er andre mønstre i small.
Hiiragi?
Hvornår skal vi af sted?
De tog os med, så vi bør hjælpe dem som tak.
Slap af. De skulle jo alligevel den her vej.
Men vi kan ikke bare...
Hiiragi, Tsumugi.
Jeg skal lige op til arrangøren. Vil I passe standen?
- Ja. - Tak. I må gerne give lidt rabat.
- Jeg regner med jer. - Okay.
Undskyld. Får jeg rabat, hvis jeg køber to af dem?
Ja. Du får 100 yen i rabat, når du køber to.
- Må jeg også se den T-shirt? - Ja, værsgo.
Den er flot.
Okay, jeg tager den her og den kakifarvede.
Tak.
Hvilken vil du have?
- Wow, du må være virkelig klog. - Nej, det er jeg ikke.
Mio virker ikke interesseret i standen.
- Undskyld. Må vi prøve hatten? - Ja, selvfølgelig.
- Må jeg få en af dem? - En bandana? Selvfølgelig.
Den er fin. Må jeg få den?
Okay, der er knap så mange mennesker. I to har været en kæmpe hjælp.
Det er ikke en stor belønning, men I må vælge noget, I kan lide.
- Mener du det? - Fedest!
Ryuji og Mio ser aldrig på hinanden. Gad vide, om de er uvenner.
Hvem ved? Måske er de altid sådan.
Kæresteskænderier er ikke for udenforstående.
Bare vi kunne gøre noget for dem.
Vil du stadig blande dig?
Jeg troede, du hadede, når din far blander sig i dit liv.
Det er sandt, men...
Jeg er straks tilbage.
Helt ærligt.
Er du allerede blevet dumpet af de fyre?
Tsumugi. Det er dig.
Nej da.
- Hiiragi vil ikke af sted på grund af jer. - På grund af os? Hvorfor?
Du må skjule dine følelser. Du ser en fyr, som du ikke elsker.
Hvis noget nager dig, bør du sige det. Det er ikke fair overfor ham.
Vent lidt. Du har misforstået noget. Ryuji er min bror.
Men...
Det ville være rart, hvis jeg kunne give udtryk for mine følelser.
Mio. Nå, Tsumugi, du er her også.
Ryuji.
Hiiragi bad mig om at tale med dig.
Det lå ham meget på sinde.
Han har nok lagt mærke til, at vi har opført os underligt.
Har vi opført os underligt?
Siden vi var børn, har du altid bare fulgt mig.
Jeg gik ud fra, du kunne lide de samme ting som mig.
- Vintagetøj og loppemarkeder. - Det kan jeg også.
Okay. Men jeg kunne se, der også var noget andet.
Jeg lod, som om jeg ikke lagde mærke til det.
- Hvad? Sne? - Det sner!
Hvorfor?
- Det sner om sommeren. - Hvor mærkeligt.
Sner det igen?
Den tingest er...
Den er tilbage!
Men hvorfor?
Mio. Og Tsumugi?
Men nu
ved jeg det.
Familiemedlemmer skal tale om tingene ligesom alle andre.
Jeg vil gerne lytte til det, du har at sige.
Der er faktisk mange ting, jeg gerne vil tale om.
Mor.
Tsumugi!
Jeg står heroppe! Se!
Hvad?
Hvad sker der?
Er du okay?
- Hun løb pludselig sin vej. - Tak.
- Hun løb den vej. - Okay. Tak for det hele.
Så den var ikke bare efter mig?
Hvilken vej?
Hey.
Tsumugi.
Bare Hiiragi ikke følger efter mig.
Tsumugi! Hvor er du?
Tsumugi!
Er du okay?
Hun trækker vejret. Sikke en lettelse.
KROEN VED HOJU NO YU
Hvad?
Hey. Hvad er der sket?
I er helt forslåede.
Hjælp os. Hun er... Vil du ikke nok hjælpe hende?
- Hvad er der sket? - Hent førstehjælpskassen.
Hvad er der galt?
Jeg...
Hun lå ved flodlejet. Hun sagde, hun var faldet.
- Virkelig? Bær hende op på værelse 206. - Forstået.
Her er førstehjælpskassen.
- Så står vi op. - Godmorgen.
Godmorgen.
Det er derfor, hun ikke er stået op. Hun har let feber.
Jeg kontakter forældrene.
Det er ikke muligt.
Er hun løbet hjemmefra? Hør her, det her værelse er til betalende kunder.
- Få fat i hendes forældre. - Beklager. Det kan jeg ikke.
Og hvorfor ikke?
Altså.
Vil du ikke lade os blive, indtil hun har det bedre?
Jeg spurgte dig om noget.
- Jeg hjælper til, indtil hun vågner. - Du skal først svare mig.
Jeg skal nok arbejde hårdt. Lad os nu blive.
Du er godt nok stædig.
Vil du arbejde i din alder? Min mand kunne lære lidt af dig.
Kom snart igen.
Fyld shampooflaskerne, når du er færdig med at skrubbe.
Javel.
Hiiragi, også herovre, okay?
Javel.
Pas på.
- Tag ikke mere, end du kan bære. - Javel.
- Hey, knægt! Jeg sætter en ny spand her. - Tak.
Det var dig selv, der ville arbejde. Fald ikke af på den.
Javel.
Det minder mig om gamle dage. Ingen arbejder så hårdt længere!
- Kom du hellere tilbage til arbejdet. - Ups.
Tag den!
Vent.
Vent! Av!
Mor.
Nå ja. Vi er på en kro.
Hiiragi.
Tsumugi. Du er vågen.
Dit tøj...
- Hvordan har du det? - Jeg har også andet tøj på.
Har du klædt mig om?
Nej! Det var indehaveren. Hun bad mig om at give dig dem der.
Hvad er det? Hvor smager det godt!
Ja, det er den bedste risbolle, jeg nogensinde har smagt.
Det er godt, du har det bedre.
- Var det dig, der reddede mig i går? - Nej, jeg bar dig bare herhen.
Folkene fra kroen bar dig op på værelset og tog sig af dine sår.
- Det er pænt af dem, hva'? - Ja.
- Den her omelet er simpelthen så luftig! - Tag den med ro.
Tak for aftensmad. Risbollerne var rigtig lækre.
Det glæder mig.
- Hvordan har Tsumugi det? - Hun har det godt, takket være jer.
Det glæder mig.
- Så du ryger? - Hvad? Du så mig.
Hun siger altid, jeg bør stoppe, fordi jeg har med kunder at gøre.
Min far ryger også en del udenfor.
- Har du talt med dine forældre? - Nej.
Sådan er det ofte.
Hør, Hiiragi. Vi forspilder ofte chancen for at sige det, der ligger os på sinde.
Fortæl dem, at du har det godt, når du er klar.
Værsgo.
- Jeg har repareret flængerne. - Wow. Den er som ny.
- Tak. - Du bør takke din ven.
Han har arbejdet hård for, at I kunne blive, mens du kom dig.
Mor?
Ja. Jeg har det fint.
Der er sket en del. Lige nu er jeg ved Hoju no Yu.
Er Tsumugi sammen med dig?
Okay. Det er godt. Hvornår kommer du tilbage?
Jeg skal ordne noget. Når jeg er færdig, kommer jeg hjem.
I skal ikke være bekymret.
Okay, farvel.
Tak for al jeres hjælp.
Det var en fornøjelse at have jer her.
Jeg vil savne stedet.
Du er virkelig bare et barn, hva'? Sådan kan du ikke beskytte Tsumugi.
Vi er vant til farvel i vores branche. I er altid velkomne.
- Ja. Mange tak. - Tak.
- Vi ses igen en anden gang! - I er altid velkomne!
Hvor langt er der til Hie-helligdommen?
Vi er nok fremme i aften.
Okay. Vi er der næsten.
Jeg har aldrig set noget lignende!
Ja! Det er noget helt andet end at se det på tv!
Selvfølgelig er det det.
- Må jeg ikke udtrykke mine følelser? - Hvis du absolut skal.
- Velkommen til. - Jeg hører, at Hiiragi er her.
- Du er Hiiragis... - Hans far!
Velkommen. Er der noget, jeg kan hjælpe med?
Hiiragi er her, ikke? Jeg vil se ham nu!
Han er taget af sted.
Hvorhen? Ud med det!
Hvor er du dog utålmodig.
Jeg har ikke tid til folk, der ikke er kunder.
- Hvabehar? - Lad os tale om det derinde?
Denne vej.
Okay.
- Hvordan er der i den skjulte landsby? - Hvordan der er?
For det første er der hundekoldt. Det sner året rundt.
Men vi er vandt til det. Det er et rart sted.
Okay.
Tager du tilbage til den skjulte landsby, når du har fundet din mor?
- Ja, det gør jeg. - Nå.
Hvad er der galt? Vent, kommer du til at savne mig?
Det var ikke det, jeg mente.
Ikke igen. Hey!
Hvordan er din mor?
Det kan jeg ikke huske. Jeg var tre, da hun forlod os.
Vil du stadig slå hende?
Selvfølgelig vil jeg slå hende.
Men først vil jeg nok spørge, hvorfor hun rejste.
Måske havde hun er god grund.
Men jeg ved ikke, hvordan jeg vil have det, før jeg ser hende.
Du har ret.
Er det...
Tsumugi?
Kan jeg hjælpe jer?
Undskyld. Vi så foldeskærmen, da vi gik forbi.
Men vi har ingen penge. Vi skal nok gå.
- Hvorfor? Vi kigger bare. - Men det er en café.
Der er ingen andre kunder. I må gerne kigge på skærmen, hvis I vil.
Skal jeg justere vinklen?
- Tak. - Fedest!
Jeg hørte engang, at der findes guder,
som skjuler vores by for mennesker ved at sørge for konstant snefald.
Folk kalder dem for sneguderne. Men jeg troede, det var et eventyr.
Måske var den tingest en snegud.
Men jeg har aldrig hørt om, at de skulle spise oni.
Jeg har lavet urtete. En ny opskrift. Jeg vil gerne høre jeres mening.
- Mums! - Den smager virkelig godt.
Det er alletiders. Jeg har gerne villet prøve mine nyindkøbte teblade.
Hvor er teen fra?
Den her er fra Tjekkiet. Jeg har også nogle fra Sverige og Egypten.
Jeg får stadig ting fra de kontakter, jeg fik,
da jeg rejste verden rundt i min ungdom.
- Wow. Rejste du alene? - Nej, sammen med min kone.
Hun døde for fire år siden.
Vil I se vores billeder?
Det er min kone ved siden af mig. Den der hat kalder man en mokorotlo.
Det er en traditionel hat fra Lesotho, et land i Afrika.
Formen er inspireret af et bjerg.
Hvor interessant.
Her er hatten fra dengang.
Og denne hat bærer inuitterne.
Jeg brugte den, da jeg var i Canada for at se nordlys.
Den er virkelig varm.
I byen bliver der ned til 40 minusgrader om vinteren.
Fyrre minusgrader?
I to er et fint par.
Stedet her er fyldt med minder, du har skabt sammen med din kone.
Hvor vidunderligt.
- Hvor kommer skærmen fra? - Den var her, da vi købte huset.
Jeg tror, den stammer fra denne region,
men jeg ved ikke, hvornår og af hvem den blev lavet.
Det ligner en gammel historie.
Måske er det virkelig sket. Måske spiste sneguderne oni.
Hvad sagde jeg? Vi er hjemme igen.
- Tab den ikke igen, okay? - Okay.
Du ved da, hvad du skal svare.
- Nå, er her kunder? - Godt, I er hjemme.
- Hej. - Det er min datter og mit barnebarn.
- Hej. - Hej. Beklager, hvis vi forstyrrer.
- Sig du bare hej, Haruto. - Hej.
Hvor er han sød.
Lad os vaske hænder og hente noget juice.
- Underlige hatte! - Opfør dig pænt.
Lad, som om I er hjemme.
Caféen her er fuld af minder med min kone,
men de to er det, der betyder mest.
Jeg holder så meget af dem. Det er, som lever min sjæl videre i dem.
Beklager, man bør ikke blive så sentimental i min alder.
Det regner.
Vi har stadig et stykke vej. Har du noget imod at blive våd?
Tag den her.
Vi kan ikke også låne en paraply efter al din gæstfrihed.
I kan altid komme igen som kunder.
Vent.
Hej hej.
Hvad var det for et billede på foldeskærmen?
Jeg tror, det var sneguderne.
Men de angreb oni.
Hvad, hvis min landsby er i knibe?
Før vi gik ind i caféen, spurgte du, om jeg ville tilbage
til den skjulte landsby, efter jeg har mødt min mor.
Ja.
Det tror jeg. Jeg vil ikke lade min far være alene. Men...
Hey. Vent.
...først vil jeg se alverdens steder.
Det er varmt i Lesotho, ikke? Gad vide, om det sner der.
Findes der mon steder, der er koldere end den skjulte landsby?
Der må være mange slags mennesker og mange måder at tænke på.
Jeg tog ud for at finde min mor, men jeg er glad for at lære nye ting.
- Og jeg har vel også mødt en ny ven i dig. - Det lyder ikke ret positivt.
Hvad med dig? Hvad vil du?
Det har jeg aldrig tænkt over.
Du kan gøre alt. Bare sig, hvad du føler.
Lige nu vil jeg bare gøre alt for at hjælpe dig, Tsumugi
Tæller det?
Det er vel også fint.
Hiiragi, der er en ting til, jeg gerne vil gøre.
Men jeg har brug for din hjælp.
- Du hjælper mig, ikke? - Hvad? Du har ikke sagt, hvad det er.
Men sagde du ikke, du ville gøre alt for at hjælpe mig?
Jo, men...
Okay så.
Tal med din far, når det her er overstået.
Hvad? Hvorfor beder du mig om det?
Den her lykkeamulet bør hjælpe.
TIL DEN VORDENDE MOR
- Men det er... - Det går nok.
Og den virker godt. Den har hjulpet mig helt hertil.
- Det var ikke det, jeg mente. - Aflever den, når du er færdig.
Hvornår er det?
Sne?
Er der er snegud her?
Tsumugi.
Hiiragi!
Tilgiv mig!
Kom du her!
Tsumugi.
Hiiragi.
Dørene lukkes nu. Hold afstand.
- Tag min hånd. - Tsumugi.
Helligdommen er lige forude.
HIE-HELLIGDOMMEN
Mor?
Tsumugi?
Far?
- Undskyld... - Der er du.
Jeg forstår ikke. Hvad laver du her, far?
Hvor er mor?
Hun er her ikke.
Hvorfor ikke? Du sagde, hun var her.
Jeg er ked af det. Jeg troede ikke, du ville tage den lange vej.
Det er lige meget. Fortæl mig, hvor mor er.
Tja... jeg ved det ikke.
Hvorfor ikke? Er der en grund til, jeg ikke kan se hende?
Eller...
sagde mor, hun ikke ville se mig?
Nej.
Eller...
- Er hun død? - Nej.
Hun er stadig på den anden side, men...
Det er lige meget. Den skjulte landsby er i knibe.
- Sneguderne er... - Er det lige meget?
Det må du ikke sige. Hun er min mor.
Hvorfor skal du altid...
Jeg har fået nok.
Tsumugi!
Beklager, men hun er...
Tsumugi har været bekymret for dig hele tiden.
Hun sagde, at når hun har set sin mor, vil hun vende tilbage til dig i landsbyen.
Og du hedder?
Hiiragi Yatsuse. Jeg er Tsumugis ven. Undskyld mig.
Tsumugi!
- Lad mig være. - Det kan jeg ikke.
Undskyld, men jeg vil være alene.
Lad os gå tilbage. Din far må være bekymret.
Tror du?
Hvorfor fortæller han mig så ikke om min mor?
Det er nok, fordi han holder af dig. Måske er der noget, han ikke kan sige.
Jeg fatter det ikke.
Han vil ikke såre dig. Tror jeg.
Siger du, at han skjuler noget, der kan skade mig?
Det var ikke det, jeg mente.
Det ved jeg allerede.
Jeg har tænkt på det, lige siden jeg var lille.
Hvordan kan du sige, at det er bedre, at jeg ikke ved det?
Du bliver ved med at blande dig, men din mening betyder ingenting.
Nej! Jeg vil bare dit bedste.
Det er det, jeg mener! Du er nøjagtig ligesom din far.
Det er ikke det, jeg vil have! Du bilder dig ind, at du vil mit bedste.
Og du spiller altid offer,
så hvordan skulle du vide, hvordan andre har det?
- Undskyld. Er du okay? - Jeg har det fint.
Tak, fordi du førte mig hertil, men jeg må hellere gå nu.
Nej.
Det var ikke det, jeg ville sige.
Jeg...
Fandens også.
Der er du! Endelig fandt jeg dig.
Ud med det. Hvor er Hiiragi?
Er han den vej?
Hvorfor er du kommet efter ham?
Jeg er hans far.
Jeg giver op.
Det sner igen.
Hiiragi!
Hiiragi, hør her!
Hør her, jeg...
Hiiragi.
Hvor er du? Hiiragi?
Hiiragi!
Tsumugi.
- Det, jeg sagde før... - Undskyld. Jeg skal nok tage hjem.
Det går ikke.
Har du set en snegud her?
Så det var altså en snegud.
De begyndte at dukke op, og så begyndte de at angribe os.
Vi kan ikke tage hjem.
- Hvad med de andre? - De har allerede spist flere af os.
Hey!
Har du set Hiiragi?
- Fandt du ham ikke? - Jo, men...
Han forsvandt lige for øjnene af mig.
Det er løgn.
- Jeg må løbe! - Nej!
Han kan ikke reddes.
- Hvad mener I? - Men...!
- Jeg kom, så du ikke tager tilbage. - Er der sket Hiiragi noget?
- Hey! - Gider du lige?
Hvad er der?
Måske er han stadig...
Jeg vil bare dit bedste.
Tsumugi.
Godt, du har det bedre.
Beklager, far.
Jeg må sige undskyld til ham.
Tsumugi.
Hov, vent. Jeg forlanger en forklaring!
Tak.
Jeg vil aldrig glemme dig.
Vi kan takke dig.
Gør os stolte.
Sneguderne er tilbage.
Lad mig ikke være alene.
Nu kan vi leve i fred igen.
Jeg vil se dig.
- Tsumugi. - Tsumugi.
Sneguderne er tilbage!
- Luk porten! - Skynd dig!
Er du okay?
Tsumugi.
"Tsumugi"? Kender du Tsumugi?
Jeg er ked af det.
Hey. Er han okay?
Han kom ud af en snegud!
Han er stadig i live. Jeg tager ham med til tårnet.
Hop ind! I ved, hvor Hiiragi er, ikke?
- Så kører vi. - Tak.
Tsumugi.
- Er det, du fortalte mig, sandt? - Ja. Jeg så et billede herovre.
Den oni, sneguderne spiste, så ud til at være i live, men levede et andet sted.
Måske kan vi redde ham.
Gå bare i forvejen!
Homare!
Nej!
Isami!
- Kom. - Men...
Nu!
Er du vågen?
Så kan du løbe selv. Kom.
Denne vej!
Skynd jer.
Hey! Er I uskadt?
Han må ikke se den skjulte landsby.
Undskyld, men jeg skal tisse.
- Hvad, lige nu? - Jeg kan ikke holde mig.
Jeg skynder mig.
Utroligt.
Hey!
Kom tilbage! Hvad? Pokkers!
Hvad sker der dog?
- Har du ventet længe? - Tager du virkelig tilbage?
- Selvfølgelig. - Så tag den her på.
Lad os gå.
Jeg kommer!
- Vent! - Skynd dig!
Du skal møde den ærede Gozen.
Du må opføre dig pænt, okay?
Vi læsser alt af. Vi har brug for mere hjælp!
Værsgo.
Sådan der.
Fortsæt arbejdet.
- Vi er næsten færdige! - Okay!
Vi er her.
Ja, vi har stadig masser af medicin her.
Vent ikke på lægeholdet. Tag direkte hen til stedet.
Ja, sørg for, at medicinen bliver leveret først.
Jeg udpeger nogle sikkerhedsvagter til at ledsage dig.
- Fortsæt med at være på vagt. - Held og lykke derude.
Ja.
Så går jeg.
Kom.
Wow.
Se, hvor de bobler op, Toko.
Det er storartet. Du har måske sat en ny rekord.
Ja. Det er næsten synd at spise den.
Melder os.
- Drengen faldt ud af... - En snegud, der dukkede op på himlen.
- Ja, det hører jeg. - Nå, okay.
Jeg har aldrig set ham før.
Han virker ufærdig. Er han lige blevet til en oni?
Hvad?
Et horn.
Du ankommer fra himlen i stedet for indgangen. Imponerende.
Hvordan slap du ud af sneguden?
Hvad?
De unge mennesker så dig komme ud af en snegud, efter den forsvandt.
Kan du huske, hvordan du slap ud?
Efter sneguden slugte mig,
frøs jeg.
Så troede jeg, jeg hørte en stemme, men... Jeg ved det ikke.
Sneguderne.
Det siges, at de er de beskyttende guder, der dækkede den skjulte landsby i sne
for at skjule den for mennesket.
Men se, hvad der nu sker. Sneguderne angriber os.
Lækkert.
Jeg kan ikke sige ret meget. Vi går op til Gozen først.
- Hvad foregår der? - Hvad er der?
Den rykker sig ikke.
- Hvad? - Izuru!
Man må ikke forlade byen, når der er undtagelsestilstand.
Vi har travlt. Slip mig ud.
Ja, men vi må tilbageholde dig til i morgen tidlig.
- Fortsæt uden mig. - Også Tsumugi.
- Men... - Det er bedre, end at de fanger os begge.
Af sted.
Hey!
Stop der!
- Efter hende. - Ja.
Hvor blev hun af?
Hey.
Er du kommet i tanke om noget?
Inde i sneguden føltes det, som om jeg drømte.
Der var en maske og lyden af klokker. Der fløj mange sneguder rundt.
Hiiragi.
En pige kiggede på sneen, og så sagde en kvindestemme:
"Lad mig ikke være alene," og "Tsumugi."
Måske var det bare mig, der kaldte på hende.
Jeg ved det ikke.
Måske bliver vi straffet.
På oni-øen dybt inde i den skjulte landsby er der en helligdom.
Åndemasken opbevares der og hidkalder sneguderne.
Åndemasken?
Ja, den hidkalder guderne, der skjuler vores landsby for mennesker.
Hvorfor skal den være skjult?
Måske forstår du det lidt bedre nu, hvor du er en oni.
I hver eneste æra og hvert eneste land vil der altid være folk,
der kun kan leve ved at undertrykke deres følelser.
De mennesker har brug for et sted, hvor de kan være sig selv.
Det er derfor, jeg må beskytte stedet for enhver pris.
Interessant.
Så hvis vi ødelægger masken, vil sneguderne forsvinde, ikke?
Tsumugi, du er tilbage.
Hiiragi.
- Så det er her, du har været. - Tsumugi.
Hvis du gør det, vil vores landsby ikke længere være skjult.
Der vil snart ikke være nogen tilbage. Hvad er en landsby uden folk?
Hiiragi.
Du er blevet til en oni.
Ja.
Er du ikke sulten? Skal vi spise noget?
Gozen, må vi tage noget fra spisekammeret?
Gør, som I vil.
- Lad os gå. - Okay.
Tsumugi!
I tager ikke derhen, vel?
Toko.
Jeg vil gerne have, du holder øje med dem.
Javel.
Jeg er ked af det, Hiiragi. Det, jeg sagde i parken, var forfærdeligt.
Jeg er også ked af det. Jeg tænkte kun på mig selv.
Undskyld mig.
Hvorfor lige nu?
Det ligner ikke dig.
Dit fjols! Hvad laver du?
- Jeg beklager. - Vent! Izuru!
Du tager ud til oni-øen, ikke?
Hvad? Nej, jeg gør ej.
- Jeg tager med dig. - Nej! Det kan du lige vove på.
Jeg vil være sammen med dig.
Men...
Det er spisekammeret.
Der burde være noget, man kan spise her.
Så. Gå du bare ind.
Det her er fantastisk. Hvor er der meget.
Hvad? Tsumugi? Hvad foregår der?
Tsumugi.
Luk op. Tsumugi.
Undskyld, men jeg kan ikke tage dig med. Du kan stadig tage hjem.
- Hvad taler du om? - Så bliv her.
- Men hvis jeg var sammen med dig... - Hiiragi.
Betyder det...
Jeg er glad for, jeg mødte dig.
Tsumugi!
Hjælp! Hvis nogen er derude, så luk døren op!
Er her nogen?
Vær sød at lukke op!
Hvem er derinde?
Jeg hedder Hiiragi. Undskyld, men vil du ikke lukke døren op?
Hiiragi? Du er i live.
Hvad? Er du Tsumugis far?
- Hvorfor er du derinde? - Tsumugi låste mig inde.
Hvor er hun?
Hun... Jeg siger det, når du har lukket mig ud.
- Jeg kan høre noget. - Tsumugi tog tilbage for at redde dig.
Hun har låst dig inde,
fordi hun ikke vil involvere dig mere, end du allerede er.
Tænk på, hvordan Tsumugi har det.
Jeg vil gerne respektere hendes følelser.
Men jeg vil også respektere mine egne følelser.
Jeg har altid gjort det, andre ønskede.
Jeg begyndte at tro, at der ikke var noget galt med det.
Men efter jeg har mødt og rejst med hende,
har hun lært mig, at det er vigtigt at stole på mine egne følelser.
Jeg vil hjælpe Tsumugi! Ikke fordi nogen har bedt mig om det.
Måske er jeg ikke til megen gavn. Måske dør jeg endda.
Men jeg vil alligevel gerne være sammen med Tsumugi!
Slip mig ud herfra.
Kom så, Hiiragi.
Hvad? Hvorfor er...
- Tag den her på. Jeg vil være jeres guide. - Virkelig? Tak.
- Og det her. - Tak.
- Held og lykke. - Du må ikke dø.
Tak, alle sammen!
- Beklager det pludselige opkald. - Det er fint.
Tak.
Jeg var også lidt nysgerrig.
Izuru, du sidder her.
- Hiiragi, du tager den anden. - Okay.
Tak.
- Fandt du Tsumugi? - Ja, men hun efterlod mig.
- Det kan være sjovt at jagte nogen. - Hvad?
Så kører vi.
Tsumugi!
Landsbyen er helt frosset til.
Hiiragi.
Vi er til fods herfra.
Stien til helligdommen burde være på den anden side.
Hvad?
Hvor er der mange.
Gå I bare.
- Izuru! - Hiiragi, du må fortsætte!
Du kan nå hen til oni-øen via kløften.
Men...
- Find Tsumugi! - Vi må trække os tilbage.
Aoi!
- Kør tilbage, og informer den ærede Gozen! - Jeg er på vej!
Den lugt...
Kløften er...
Er det...
Det er oni-øen.
Mor.
En varm kilde.
Er det helligdommen?
Tsumugi.
Tsumugi!
De vil ikke bruge den nordlige helligdomssti.
Vi sender sikkerhedshold til den anden bro.
Hvis vi kan skille sneguderne, er vi to om hver.
Forstået.
Budbringerne skal gå fra porten til broen.
Javel.
Hvad med "Tsumugi", hvis det er en pige?
Far?
Sikke et yndigt navn.
- Der var et spark. - Virkelig?
- Mor. - Måske kan den lide navnet.
Er det mig?
Borte-borte-tit-tit.
Mor.
Er du der?
- Jeg vil aldrig glemme dig. - Vi kan takke dig.
Gør os stolte.
Tsumugi. Jeg er ked af det.
Jeg må beskytte hele byen.
Tsumugi.
Sneguderne er tilbage.
- Godmorgen. - Godmorgen.
Tak, fordi du skovler sne.
- Jeg har taget mad med. - Skynd dig.
Pas på, okay?
- Det føles så forfriskende. - Alle ser så glade ud.
Jeg tog det rigtige valg, ikke?
- Oniens komme! Lykkens komme. - Av.
Jeg misunder dem.
Hvorfor var det kun mig?
Jeg har fået nok.
Mor.
Jeg har aldrig vidst noget om dig, mor. Men jeg var stadig vred på dig.
Jeg forestillede mig, du var frygtelig. Så ville det ikke være min skyld.
Så ville det ikke længere være min skyld, at du var væk.
Mor.
Jeg er ked af det. Mor?
Tsumugi? Er det dig? Hvor er du?
Jeg er her. Jeg er lige her. Mor!
Tsumugi!
Mor!
Tsumugi, jeg er ked af det.
Du er det bedste, jeg har. Så hvorfor? Hvorfor forlod jeg dig?
Det er okay. Lad os tage hjem, mor.
Far venter også.
Jeg har så meget at fortælle.
Der er en, du skal møde.
Hvad sker der? Tsumugi!
Den vil begrave det hele!
Hvad sker der? Her er helt mørkt. Nå ja. Der var en lavine.
Jeg kan dårligt bevæge mig.
Det er varmt...
Okay.
Hiiragis fodspor?
Nej, jeg gør ej.
Jeg tager med dig.
Nej! Det kan du lige vove på.
Før mig til Hie-helligdommen.
- Hvad vil du nu? - Jeg lader dig ikke i stikken.
Jeg skal nok arbejde hårdt. Lad os nu blive.
Jeg er nået helt hertil på grund af Hiiragi.
Hun er... Hjælp hende!
Tusind tak for alt!
Vi ses igen en anden gang!
Hej hej.
Alle, som jeg mødte på vejen, har gjort mig til den, jeg er i dag.
Jeg er glad for, jeg mødte dig, Hiiragi.
Jeg må være forbundet til Hiiragi.
Hiiragi.
Jeg vil bare gøre alt for at hjælpe dig.
Hiiragi?
Hiiragi.
Hiiragi!
Jeg kan betale hendes billet, hvis det er okay.
- Er I sammen? - Ja.
Tsumugi?
Tsumugi.
Gudskelov. Du lever.
Hiiragi?
Hvorfor er du...
Da du efterlod mig, tænkte jeg over, hvad jeg ville.
Jeg respekterede mine sande følelser.
Det gav mig styrke, og folk støttede mig.
Dine sande følelser?
Ja. Jeg ville være sammen med dig.
Betyder det...
Vent!
Hvad?
Shion!
Izuru!
- Hvad er der sket? Er du okay? - Tsumugi er ikke kommet tilbage.
Du så hende altså?
Hey, se.
Hvad?
Tsumugi?
Mor!
Tsumugi.
Velkommen hjem, mor.
Det er godt at være tilbage. Hvor er du blevet stor.
Ja.
Jeg er ked af, jeg fik dig til at føle dig alene.
Jeg overbeviste mig selv om, at jeg var ensom, men...
Jeg havde jo far,
og jeg mødte Hiiragi.
Så det er okay. Jeg var ikke alene, mor.
Og det er jeg så glad for.
- Lad os tage hjem. - Okay.
Også dig, Hiiragi.
Jeg bliver nødt til at gå.
Nå.
Det bliver du vel.
Godt.
Hiiragi!
Tak!
Hiiragi!
Pas på dig selv på hjemvejen.
Hiiragi!
Hils din søster fra mig.
Hiiragi!
- Skynd dig! - Det gør jeg også.
Den skjulte landsby må også forandre sig.
Hiiragi!
Hvor har du været?
Er du okay? Jeg var så bekymret.
- De to... - Far. Jeg beklager, hvis du var bekymret.
Der er så meget, jeg gerne vil sige.
Lad os tage hjem.
Så kører vi.
Vent! Jeg skal af!
Tsumugi?
Tsumugi!
Hiiragi. Der er du.
Hvad?
Du kom aldrig på besøg.
Jeg prøvede indgangen igen og igen, men den førte bare et andet sted hen.
Nå. Så er det nok kun oni, der kan komme igennem.
Virkelig?
Nå.
Gik snakken med din far godt?
Ja. Han er en hård nød at knække, men det går bedre nu.
Værsgo. Tak.
Velbekomme.
Hiiragi, jeg...
Jeg kom for at fortælle, hvad jeg virkelig føler.
Hvad?
- Vent! Lad mig tale først. - Det kan du glemme. Det er min tur, okay?
Tekster af: Dorthe Pedersen