Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
Vennligst betal og vis billett til stasjonspersonalet.
Utvis varsomhet ved avstigning.
Yonezawa. Dette er Yonezawa.
Overgang til Yamagata Shinkansen og Yonesaka-linjen.
Ikke glem eiendelene dine...
- Unnskyld. - Ja, sir.
YONEZAWA JERNBANESTASJON
- Hei, Mashima. - Mashima!
Hei. Morgentrening?
Ja. Har ikke du morgentrening?
Skolen vår tapte turneringen, så det er ingen trening nå.
Så kom og se på når vi trener.
Nei, da gjør jeg deg bare nervøs.
Snø?
MY ONI GIRL
Så dere det? Det begynte å snø på vei til skolen.
Ja. Var ikke det været sprøtt?
Jeg glemte leksene mine!
Jeg glemte dem på pulten selv om de var gjort!
Gjorde du? Litt suspekt!
Det er sant.
Jeg ble heller ikke ferdig, jeg sovnet før jeg kom så langt.
- Hiiragi. - Dette er dagens lekser. Vil du se?
Seriøst? Få se.
Jeg skriver det kjapt av. Vent!
Jeg også!
"...det er bare dugg. Skulle ønske jeg kunne forsvinne sånn."
Den siste delen uttrykker anger,
som i: "Skulle ønske jeg kunne..."
Greit.
Sett dere to og to med naboen,
og tegn portretter av hverandre.
Skal vi?
- Du er ved siden av meg. - Ja.
- Yatsuse, da blir det visst oss to. - Ok.
Gymsalvakter, fei gulvet.
Jeg kan hjelpe til.
Seriøst?
Vi må av gårde etter dette. Fikser du det her?
Ok.
Takk. Kom igjen.
Tusen takk.
Hæ?
Yatsuse.
Her borte.
Gjør meg den tjenesten?
Aldri i livet! De vil oppdage det.
Du er den eneste jeg kan spørre.
Ok?
Yatsuse. Er du klar?
Bare hold deg til historien vår og improviser resten.
Ok, sett i gang!
Kom igjen, smil!
De er her. Ai!
- Lenge siden sist. - Beklager forsinkelsen.
Det går bra.
Så dette må være...
Kjæresten min, Yatsuse. Jeg tok ham med som jeg sa.
Hyggelig. Jeg heter Hiiragi Yatsuse.
Er ikke dette herlig?
Jeg trodde ikke du ville ta ham med.
Jeg var redd du ikke kunne gi deg fordi du bare fant på alt.
Er han førsteårsstudent?
- Går dere i samme klasse? - Nei.
- Hvem kontaktet hvem først? - Vel...
De skjønte det.
Å få deg til å spille kjæresten min var syltynt.
- Beklager. - Det går bra.
Det er min feil at jeg ba deg om noe så snålt.
Men jeg lurte litt. Har du noen gang hatt en kjæreste?
- Nei. - Skjønner.
Hvis du får en, vær snill med henne, ok?
Takk for i dag.
Ja vel.
Jeg vil gjerne kjøre nå, så...
Vent litt. Jeg vet den er her et sted.
De andre passasjerene venter.
Hvor er den?
Hun er...
- Vennligst, frøken. Jeg må... - Unnskyld meg.
Jeg kan betale billetten hennes, hvis det er greit.
Er du med henne?
- Ja, det er jeg. - Hvem er du?
Du er en livredder.
Glem det. Jeg går.
Au.
Bare kjør.
Virkelig? Beklager det.
Dørene lukkes!
Det gjorde vondt.
Hvorfor ville du hjelpe?
Du så ut til å trenge det.
Nei, det gjorde jeg ikke.
Jeg skjønner.
Jeg ville vel bare hjelpe.
Å ja. Jeg må komme meg hjem.
Ha en god tur hjem.
Jeg kom på at jeg trenger faktisk hjelp!
Så hva heter du?
Tsumugi. Og du?
Hiiragi.
Her bor jeg.
Så svært hus! Jeg føler at jeg trenger meg på.
Du sa jo at du ville bli med.
Gjorde jeg?
Greit, samme det.
Den spiser det!
Jeg er glad dere kom før jeg lagde middag.
Vi skal ha kroketter, ikke sant?
Ja. Jeg tenkte jeg skulle la Hiiragis kjæreste få smake.
Jeg er ikke kjæresten hans.
Er du ikke? Så trist.
Men bli nå til middag siden du er her.
Jeg er hjemme!
- Velkommen hjem. - Pappa!
- Så du må være Hiiragis kjæreste. - Hun er visst ikke det.
Nei? Er du ikke?
- Velkommen hjem. - Hei.
Har du vært på leting etter noen hele tiden?
Ja.
Jeg må levere den tilbake.
Levere hva tilbake?
Ok, nystekte kroketter.
Vi har mye mer, så bare spis.
- Da spiser vi. - La oss hogge inn!
Yamagata har hatt uvanlig vær med snø i sommer...
Så klart det er varmt. Du må roe ned.
Hva? Ikke dere også.
Dette er eneste måte å spise dem på.
Ikke sant, Tsumugi?
Akkurat.
Nam!
Det regner enda mer nå. Hvorfor ikke overnatte her?
Kan jeg?
Selvsagt kan du det.
Jippi!
Tsumugi?
- Jeg legger noen rene klær her. - Tusen takk.
Tusen takk.
Dette er alt jeg klarer, så...
Det var deilig.
Tsumugi. Har du et øyeblikk?
Ok, sitt.
Skal jeg børste håret ditt?
Håret ditt er så fint og mykt.
Synes du virkelig det?
Jeg hadde bustete hår som barn, akkurat som Hiiragi.
Moren min pleide å finkjemme det slik.
Det ser ikke bustete ut lenger.
Håret mitt forandret seg da jeg begynte på videregående.
Hiiragi.
Angående den praten vi hadde.
Jeg har funnet en privatlærer til deg.
Du trenger ikke gå på sommerskole nå.
Hva? Hvorfor det?
"Hvorfor?" Privatundervisning må da være bedre.
Men jeg har søkt på sommerkurset.
Bare avbestill det da.
- Jammen alle andre... - Hva er så bra med å være som andre?
Vil du gå på sommerskole fordi du føler deg trygg når du følger flokken?
Det er ikke...
Bare gjør som jeg sier, så blir det bra.
Forstått?
Hiiragi?
Tsumugi?
Her inne.
Der var du jo.
Sånn, ferdig.
- Skal vi gå og leke? - Ja.
Takk.
Altså, jeg...
Du tapte tre ganger på rad.
En gang til.
Det er kaldt.
Snø?
Hva er det?
Dopause!
Det er toalett nede!
Det er iskaldt.
Den er frosset fast.
Hiiragi!
Hva er dette?
Hiiragi. Hold ut!
Vi må flykte.
Tsumugi?
Følg meg.
Jeg tror vi er trygge nå.
Hva var den greia?
Jeg vet heller ikke.
Jeg lurer på hvorfor du ble angrepet.
Tsumugi.
Hva er det hornet på hodet ditt?
Så du kan se det nå.
Jeg har et horn
fordi jeg er en oni.
Som et troll?
Jeg kom hit
for å spise deg, Hiiragi.
Jeg tuller bare.
Skal ikke spise deg.
Men jeg er faktisk en oni. Blir du redd?
Slett ikke.
Den greia igjen!
De kalles mini-oni.
Men jeg har aldri sett noen så sterke.
Mini-oni?
De kommer fra mennesker som skjuler følelsene sine.
Folk som deg.
Er det også en oni?
Det stemmer.
Later du som om du er modig?
Nei, det gjør jeg ikke.
Hei!
Vent!
Hvor kommer du fra?
Den skjulte landsbyen.
Det er hvor oniene bor, bakenfor fjellet.
Jeg dro for å finne mamma.
Hun stakk visst av da jeg var liten.
Etter det var det ganske tøft for meg og faren min.
Helt uansvarlig, ikke sant?
Jeg skal gi henne en på tygga.
Det var mer enn én på tygga.
Jeg tenkte hun kanskje er ved tempelet her.
Hva? Den er borte.
Hvordan kunne jeg miste noe så viktig?
Uten den er jeg...
Mener du denne?
Der er den! For en lettelse.
Sorry, skulle ha gitt deg den med en gang.
Den lå på rommet mitt.
Den er fra Hie-tempelet, ja?
- Det er langt dit. - Hva?
Vet du hvor det er?
Ja visst.
Hiiragi, hjelp meg.
Vis meg veien til Hie-tempelet.
Ikke kjangs. Jeg har skole i morgen.
Og familien min...
Jeg er ikke kjent her.
Vær så snill!
Jeg vil at du skal bli med meg!
Nettopp. Beklager at jeg presset deg.
Greit.
Jeg skal hjelpe deg.
Jippi!
Hiiragi?
Er Tsumugi hos deg?
Hva har skjedd?
Mamma, Hiiragi er også borte.
Hvorfor Hie-tempelet?
Jeg fikk høre at mamma dro etter å ha fortalt faren min at hun skulle dit.
Ingen andre spor.
Vet du hvorfor jeg kan se mini-onier nå?
Du kan se dem når du blir en oni.
Jeg er ikke en oni.
Mennesker som avgir mye mini-oni blir til en oni selv.
Du avgir superpotent mini-oni. Du blir nok en oni på null komma niks.
En oni?
Betyr det at du pleide å være menneske?
Jeg ble født som en oni.
Solen står opp.
Det er vakkert.
Det har blitt morgen.
Ja.
Jeg skal sjekke steder han kan ha dratt til.
- Du venter her hjemme. - Ok.
Hiiragi. Jeg er sliten.
Skal vi ta en pause et sted?
Kan vi ikke kjøre bil?
Vi kan ikke ta taxi uten penger.
La oss haike.
Vi får skyss med noen som skal til Yonezawa.
Ingen plukker opp fremmede for tiden. De er for redde.
Det vet vi ikke før vi har prøvd.
Selv om noen gir oss skyss, hvordan vet vi at vi kan stole på dem?
For en negativ holdning.
Greit, du kan gå, så kjører jeg bil.
Vi sees når du kommer frem.
Hva?
- Hva vil du nå? - Jeg kan ikke gå fra deg.
- Løgner. - Jeg lyver ikke.
Hva er det som feiler ham?
Nei, slik.
Pek tomlene rett opp.
Jeg klarer ikke dette lenger.
Greit, jeg gjør det.
Gå til side.
Vent.
Haiker dere?
Det gjør vi!
Vi skal bare inn til byen.
Det går bra. Alle monner drar.
Så hva er dette? To elskere på rømmen?
- Slett ikke. - Det er ikke sånn.
Men er ikke foreldrene deres bekymret?
Jeg lurer på...
Så mye greier...
Dere har jammen mye bagasje.
Vi åpner en vintage klesbutikk,
så vi er innom loppemarkeder rundt om i landet.
Vi skal ha en bod i Yonezawa-parken i dag.
Dere må stikke innom hvis dere vil!
Litt mer til venstre.
Sånn, perfekt.
Fint. Det er mye lettere å se nå.
Selger du dette også?
Ja, det er en festival i nærheten i dag, så vi ser etter kunder i yukata.
Unnskyld. Har du denne skjorta i small?
Vi har bare det du ser her, men vi har small i andre mønstre.
Hiiragi?
Når skal vi dra?
De kjørte oss helt hit, så vi burde takke dem ved å hjelpe til.
Slapp av. De skulle denne veien uansett.
Men vi kan ikke bare...
Hiiragi, Tsumugi.
Jeg må innom resepsjonen.
Kan dere passe boden så lenge?
- Klart. - Takk.
Dere kan senke prisene litt.
Jeg stoler på dere.
Skjønner.
Unnskyld meg.
Får jeg rabatt om jeg kjøper to av disse?
Riktig. 100 yen avslag når du kjøper to.
Kan jeg få se på den t-skjorten også?
Vær så god.
Denne er fin.
Ok, jeg tar denne og den khakifargede.
Takk.
Hvilken vil du ha?
Jøss, du må være veldig smart.
Nei, slett ikke.
Mio bryr seg visst ikke om boden.
Unnskyld meg.
Kan vi prøve denne hatten?
Ja, vær så god.
Kan jeg få en sånn?
En bandana? Klart det.
Så fin! Jeg vil ha en sånn!
Ok, det ser ut til å roe seg litt.
Dere var til enorm hjelp.
Det er ikke mye til lønn, men dere kan ta noe dere liker.
Mener du det?
Jippi!
Ryuji og Mio ser aldri på hverandre.
Jeg lurer på om de krangler.
Hvem vet? Kanskje de alltid er sånn.
Parkrangling er et mysterium for de på utsiden.
Skulle ønske vi kunne gjøre noe for dem.
Vil du fortsatt blande deg?
Jeg trodde du hater at faren din legger seg opp i ditt liv?
Sant nok, men...
Straks tilbake.
Herregud.
Har de gutta dumpet deg allerede?
Å, Tsumugi. Det er deg.
Selvsagt ikke.
Hiiragi vil ikke dra på grunn av deg, så jeg er strandet her.
På grunn av meg? Hvorfor det?
Du må skjule følelsene dine, for du er sammen med en fyr du ikke elsker.
Hvis du har noe på hjertet, bare si det.
Det er ikke realt mot ham.
Vent nå litt. Du har misforstått.
Ryuji er storebroren min.
Likevel,
det hadde vært fint om jeg kunne uttrykt meg som du sa.
Mio. Å, Tsumugi, du er også her.
Ryuji.
Hiiragi ba meg snakke med deg.
Han virket ganske opprørt.
Han har vel merket at vi har oppført oss rart.
Har vi oppført oss rart?
Helt siden vi var barn
har du alltid vært der, rett bak meg.
Jeg antok at du likte det samme som meg,
som vintageklær og loppemarkeder.
Jeg liker jo dem.
Ja visst.
Men jeg innså at det var noe annet.
Jeg lot som jeg ikke merket det.
- Hva? Snø? - Det snør!
Hvorfor?
Det snør på sommeren!
Så merkelig.
Snør det igjen?
Den greia er...
Den er tilbake!
Men hvorfor?
Mio.
Og Tsumugi?
Men nå
innser jeg det.
Familiemedlemmer må snakke om ting, akkurat som alle andre.
Jeg vil høre mer av det du har å si.
Det er faktisk mange ting jeg vil snakke om.
Mamma.
Tsumugi!
Der oppe! Se!
Hva?
Au.
- Hva skjedde? - Au.
Går det bra?
Hun stakk plutselig av.
Takk.
Hun løp den veien.
Ok. Takk for alt.
Så den var ikke bare ute etter meg?
Hvilken vei?
Hei.
Tsumugi!
Jeg håper Hiiragi ikke følger etter meg.
Tsumugi! Hvor er du?
Tsumugi.
Går det bra?
Hun puster. For en lettelse.
HOJU NO YU VARME KILDER VERTSHUS
Hva?
Hei, hva har skjedd?
Dere er jo skamslåtte.
Vær så snill.
Hun er...
Hjelp henne!
- Hva skjedde? - Hent førstehjelpsskrinet.
Hva er galt?
Jeg...
Jeg fant henne besvimt i elveleiet.
Hun sa hun falt.
Jasså? Bær henne til rom 206.
Skal bli.
Her er førstehjelpsskrinet.
Opp og hoppe.
God morgen.
Morn.
Det var derfor hun ikke sto opp. Hun har litt feber.
Jeg ringer foreldrene hennes.
Det er ikke mulig.
Rømt hjemmefra? Hør her, dette er et gjesterom.
Jeg trenger det til betalende kunder.
Få tak i foreldrene hennes.
Jeg beklager.
Jeg kan ikke.
Og hvorfor ikke det?
Frue.
Kan du vær så snill la oss bli til hun blir bedre?
Jeg spurte deg om noe.
Jeg kan hjelpe til her, til hun våkner.
Svar meg først.
Jeg skal jobbe hardt. La oss bli.
For en sta gutt.
Vil du jobbe i din alder?
Mannen min har mye å lære av deg.
Ha en fin dag.
Fyll sjampoflaskene når du er ferdig med å skrubbe.
Ja, sir.
Hiiragi, her borte også, ok?
Ja, frue.
Vær forsiktig.
Bare bær det du klarer, ok?
Ja, frue.
Fersking! Jeg setter en ny bøtte her, ok?
Tusen takk.
Det var du som ville jobbe.
Ikke begynn å slappe av.
Ja, frue.
For et gufs fra fortiden!
Ingen jobber så hardt lenger!
Hva med at du begynner å jobbe?
Oi sann.
Ta den!
Vent.
Vent!
Mamma.
Å ja. Vi er på et vertshus.
Hiiragi.
Tsumugi. Du er våken.
- Klærne dine... - Hvordan føler du deg?
Jeg er også annerledes kledd.
Gjorde du dette?
Nei! Det var damen som driver stedet.
Og hun ba meg gi deg dette.
Hva er dette? Det er så godt!
Ja, jeg har aldri smakt en så god risball.
Jeg er glad du er bedre.
Var det du som reddet meg i går?
Nei, jeg bare bar deg hit etter at jeg fant deg bevisstløs.
De ansatte her bar deg til dette rommet og behandlet sårene dine.
- De er jammen snille. - Ja.
Denne omeletten er utrolig luftig!
Demp deg litt nå.
Takk for middagen. Risbollene var nydelige.
Godt å høre.
Hvordan har Tsumugi det?
Det går bra, takket være deg.
Godt å høre.
Så du røyker?
Hva? Du så meg.
Hun ber meg stadig om å slutte siden jeg iblant har med kunder å gjøre.
Faren min røyker også mye utenfor.
Har du kontaktet foreldrene dine?
Nei.
Det er vel sånn det er.
Hør her, Hiiragi.
Vi går ofte glipp av sjansen til å si det vi burde si.
La dem få vite at du har det bra når du er klar.
Vær så god.
Jeg fikset flengene.
Jøss.
Den er helt som ny.
Tusen takk.
Du bør takke vennen din.
Han jobbet hardt så jeg skulle la dere bli mens du ble frisk.
Mamma?
Ja, det går bra.
Mye har skjedd. Jeg er på Hoju no Yu nå.
Er Tsumugi med deg?
Jeg skjønner. Det er bra.
Når kommer du tilbake?
Det er noe jeg må gjøre. Jeg kommer tilbake etter det.
Du trenger ikke bekymre deg.
Ha det.
Takk for all hjelp.
Vi har likt å ha dere to her.
Jeg tror jeg vil savne dette stedet.
Du er bare en guttunge, eller?
Du vil ikke klare å beskytte Tsumugi på den måten.
I vår bransje er vi vant til å ta farvel.
Kom tilbake snart.
Ja!
- Tusen takk. - Takk.
Vi ses en annen gang!
Kom tilbake når dere vil!
Hvor langt er det til Hie-tempelet?
Vi er nok fremme i kveld.
Jeg skjønner.
Nesten der.
Jøss, jeg har aldri sett noe lignende!
Ja! Det er noe helt annet enn å se det på TV!
Hva? Selvsagt er det noe annet!
- Kan jeg ikke uttrykke følelsene mine? - Hvis du må.
Velkommen.
Jeg hørte at Hiiragi var her.
Du er Hiiragis...
Faren hans!
Velkommen. Kan jeg hjelpe deg med noe?
Hiiragi er her, ikke sant? Jeg vil treffe ham nå!
Han har allerede dratt.
Hvor? Kom igjen, spytt ut!
Så utålmodig du er.
Jeg har ikke tid til folk som ikke er kunder.
- Hva sa du? - Skal vi diskutere dette inne?
Denne vei.
Ok.
Hvordan er Den skjulte landsbyen?
Hvordan den er?
For det første er det iskaldt. Det snør året rundt.
Men vi er vant til det. Det er et fint sted.
Jeg skjønner.
Drar du tilbake til Den skjulte landsbyen når du har møtt moren din?
Ja, det skal jeg.
Å.
Hva er det, Hiiragi?
Vent, vil du savne meg?
Det var ikke det jeg mente!
Ikke nå igjen!
Hei!
Hvordan er moren din?
Jeg husker ikke.
Jeg var tre år da hun dro.
Vil du fortsatt slå til henne?
Selvsagt vil jeg slå henne.
Men før det, skal jeg nok spørre hvorfor hun dro.
Kanskje hun hadde en god grunn.
Men jeg vet ikke hva jeg vil føle før jeg ser henne.
Du har nok rett.
Er det...
Tsumugi?
Kan jeg hjelpe dere?
Unnskyld. Vi så dette skjermbrettet da vi passerte.
Men vi har ikke penger.
Vi drar nå.
Hvorfor? Vi bare ser.
Men dette er en kafé.
Det er ingen andre kunder.
Bare kos dere med skjermbrettet hvis dere vil. Skal jeg justere vinkelen?
Takk.
Jippi!
Jeg hørte en gang at det finnes guder som skjuler landsbyen vår for mennesker
ved å få det til å snø hele tiden.
Folk kaller dem Snøgudene, men jeg trodde det var et eventyr.
Kanskje
den tingen var en Snøgud.
Men jeg har aldri hørt om at de spiser onier.
Jeg laget litt urtete, en ny, egen oppskrift.
Jeg vil gjerne høre hva dere synes.
- Nam! - Det er virkelig deilig.
Det er flott. Jeg ville prøve disse nye tebladene jeg kjøpte.
Hvor er denne teen fra?
Denne er fra Tsjekkia. Jeg har noe fra Sverige og Egypt også.
Jeg får fortsatt fine ting,
takket være kontaktene jeg fikk da jeg reiste verden rundt som ung.
Jøss. Reiste du alene?
Nei, med kona mi.
Men hun gikk bort for fire år siden.
Vil dere se bildene våre?
Dette er kona mi ved siden av meg.
Hun har på seg en hatt som kalles en mokorotlo.
Det er en tradisjonell hatt fra Lesotho, et land i Afrika.
Formen var inspirert av et fjell.
Jøss, så interessant.
Dette er den hatten.
Og dette er en hatt brukt av inuittene.
Jeg brukte den da jeg dro for å se nordlyset i Canada.
Den er utrolig varm.
Der kan det bli ned i minus 40 grader på vinteren.
- Minus 40? - Minus 40?
Dere to er et fint par!
Dette stedet er fullt av minner du lagde med kona di.
Så vidunderlig.
Hvor er skjermbrettet fra?
Det var her da vi kjøpte dette huset.
Jeg tror det er fra denne regionen,
men jeg vet ikke når det ble lagd, eller av hvem.
Det ser ut som en gammel historie.
Kanskje det virkelig skjedde.
Kanskje Snøgudene spiste onier.
Sa jeg ikke det?
Vi er tilbake.
- Ikke mist den igjen, ok? - Det skal jeg ikke.
Jeg håper du ikke bare sier det.
Å, kunder?
- Glad du er tilbake. - Hallo.
Dette er min datter og barnebarn, Haruto.
- Hallo. - Hallo. Unnskyld at vi forstyrrer.
- Kom igjen, Haruto, si hallo. - Hallo.
Så søt han er.
La oss vaske hendene og hente litt juice.
Rare hatter!
Det er ikke pent!
Føl dere som hjemme.
Kafeen er full av minner jeg lagde med kona mi,
men de to er mine ekte skatter.
De er så dyrebare for meg. Det er som om de er den levende arven min.
Beklager, man burde ikke bli så sentimental i min alder.
Det regner.
Det er fortsatt et stykke til tempelet. Orker du å bli våt?
Ta denne.
Hva? Vi kan ikke låne en paraply etter alt du har gjort.
Bare behold den.
- Kom som kunder neste gang. - Ikke gå på veien.
- Ok. - Vent.
Ha det.
Hva var det bildet på skjermbrettet?
Jeg tror det var Snøguder.
Men de angrep onier.
Hva om landsbyen min er i trøbbel?
Før vi kom til kafeen spurte du om jeg ville dra tilbake
til landsbyen etter at jeg har møtt mamma.
Ja.
Jeg tror jeg gjør det. Jeg kan ikke la pappa være alene.
Men...
Vent, da.
...jeg vil se alle slags steder først!
Lesotho er veldig varmt, ikke sant? Lurer på om det snør der.
Jeg har aldri hørt om et kaldere sted enn Den skjulte landsbyen.
Det må finnes mange typer mennesker og mange måter å tenke på.
Jeg kom for å lete etter moren min, men jeg er glad jeg lærer nye ting.
Og så har jeg vel møtt deg også.
Vil du omformulere det?
Hva med deg? Hva vil du gjøre?
Det har jeg aldri tenkt på.
Det kan være hva som helst. Bare si hva du føler.
Akkurat nå,
vil jeg gjøre alt jeg kan for deg!
Teller det?
Det er også fint.
Hiiragi, det er én ting til jeg vil gjøre.
Men jeg trenger din hjelp.
Du hjelper meg vel?
Hva? Du har ikke fortalt meg hva det er.
Men sa du ikke at du ville gjøre alt du kunne for meg?
Jo, men...
Greit.
Snakk med faren din når dette er over.
Hva? Hvorfor ber du meg om det?
Denne amuletten burde hjelpe.
FØDSELSAMULETT
Men dette er...
Det er greit.
Og den fungerer godt.
Den fikk meg helt hit.
- Det var ikke det jeg mente. - Gi den tilbake når du er ferdig.
Og når blir det?
Snø?
Er det en Snøgud her?
Tsumugi!
Hiiragi!
Tilgi meg!
Herover!
Tsumugi!
Hiiragi!
Dørene lukkes!
- Ta hånden min. - Tsumugi.
Tempelet er rett her borte.
HIE-TEMPELET
Mamma?
Tsumugi?
Pappa?
- Unnskyld... - Der er du!
Vent. Jeg forstår ikke.
Hva gjør du her, pappa?
Hvor er mamma?
Hun er ikke her.
Hvorfor ikke?
Du sa hun var her.
Beklager, Tsumugi.
Jeg trodde ikke at du ville komme deg helt hit.
Blås i det!
Fortell hvor mamma egentlig er.
Vel, det...
- Det kan jeg ikke si. - Hvorfor ikke?
Hvorfor får jeg ikke treffe henne?
Eller
sa mamma at hun ikke ville treffe meg?
Selvsagt ikke!
Eller...
...er hun allerede død?
Nei.
Hun er fortsatt på den andre siden, men...
Glem nå det. Den skjulte landsbyen er i trøbbel.
- Snøgudene er... -"Glem nå det"?!
Ikke si det! Hun er moren min!
Hvorfor skal du alltid...
Jeg har fått nok.
Tsumugi.
Unnskyld, men hun er...
Tsumugi har vært bekymret for deg hele tiden.
Hun sa at når hun har møtt moren sin, drar hun tilbake til deg i landsbyen.
Og du er?
Hiiragi Yatsuse.
Jeg er Tsumugis venn.
Unnskyld meg.
Tsumugi.
La meg være.
Det kan jeg ikke.
Beklager, men jeg vil være alene.
La oss gå tilbake.
Faren din må være bekymret.
Tror du det?
I så fall, hvorfor vil han ikke fortelle meg om moren min?
Det er sikkert fordi han bryr seg om deg.
Det kan være noe han ikke kan si.
Jeg skjønner det ikke.
Han vil ikke såre deg,
antar jeg.
Så du sier at han skjuler noe som kan såre meg?
Nei, det var ikke det jeg mente.
Det vet jeg allerede.
Jeg har tenkt på dette helt siden jeg var liten.
Hvordan kan du si at det er bedre for meg å ikke vite?
Du fortsetter å blande deg, men jeg blåser i hva du tror!
Nei! Jeg tenker bare på deg.
Det er det jeg mener!
Du er akkurat som faren din.
Det er ikke det jeg vil!
Du vil bare tro at du bryr deg.
Og du tar alltid offerrollen,
så hvordan kan du forstå hva andre føler?
Unnskyld.
- Går det bra? - Jada.
Takk for at du fikk meg helt hit.
Men du burde dra nå.
Nei.
Det var ikke det jeg ville si.
Jeg...
Dette suger.
Der er du!
Endelig fant jeg deg.
Ut med det.
Hvor er Hiiragi?!
Er han den veien?
Hvorfor kom du etter ham?
Jeg er faren hans.
Jeg gir opp.
Snør det igjen?
Hiiragi!
Hiiragi, hør her!
Sannheten er at jeg...
Hiiragi.
Hvor er du?
Hiiragi?
Hiiragi!
Tsumugi!
Det jeg sa tidligere var...
Beklager. Jeg drar hjem nå.
Det kan vi ikke.
Så du en Snøgud her?
Å, så det var faktisk en Snøgud.
De begynte plutselig å dukke opp og begynte så å angripe oss.
Vi kan ikke dra hjem.
Hva med alle de andre?
De har allerede spist flere av oss.
Hei!
Har du sett Hiiragi?
Fant du ham ikke?
Jo, men...
...han forsvant rett foran øynene mine.
Det er umulig.
- Jeg må gå! - Nei!
Han kan ikke reddes.
- Hva betyr det? - Men...!
- Jeg kom for å be deg ikke komme tilbake. - Hva har skjedd med Hiiragi? Hvem er du?
- Hei! - Gidder du, eller?
Unnskyld.
Hva er det?
Kanskje han fortsatt er...
Jeg tenker bare på deg.
Tsumugi!
Jeg er glad du er bedre.
Beklager, pappa.
Jeg må be ham om unnskyldning.
Tsumugi!
Hei, vent!
Jeg krever en forklaring!
Takk.
Jeg vil aldri glemme deg.
Det er takket være deg.
Gjør oss stolte.
Snøgudene er tilbake.
Ikke la meg være alene.
Nå kan vi leve i fred igjen.
Jeg vil møte deg.
Tsumugi.
Det er en Snøgud!
- Steng porten! - Fort!
Går det bra?
Tsumugi.
"Tsumugi"? Hvordan kjenner du henne?
Unnskyld.
Hei! Går det bra med ham?
Han kom ut av en Snøgud!
Han lever fortsatt. Jeg tar ham med til borgen.
Sett deg inn!
Du vet hvor Hiiragi er, ikke sant?
- Hold deg fast. - Takk.
Tsumugi.
Er det du nettopp fortalte meg sant?
Ja. Jeg så et bilde her borte.
Det så ut som onien Snøgudene spiste var levende,
men bor et annet sted.
Vi kan kanskje redde ham.
Fortsett!
Homare!
Nei!
Isami!
- Kom deg opp. - Men...
Nå!
Er du våken?
Da kan du løpe selv.
Kom igjen.
Denne veien!
Skynd deg!
Hei! Går det bra med deg?
Vi kan ikke lede ham til Den skjulte landsbyen.
Beklager, dopause.
Hva? Nå?
Jeg kan ikke holde meg.
Straks tilbake.
Utrolig.
Hei!
Kom tilbake!
Hva? Pokker ta!
Hvorfor skjer dette?
Ventet lenge?
Du drar faktisk tilbake?
Selvsagt.
Så ta på deg denne.
Kom igjen.
Kommer!
- Vent! - Skynd deg!
Først må du få møte høvding Gozen.
Vær respektfull, ok?
La oss laste av alt. Vi trenger mer hjelp!
Ta imot.
Hiv og hå.
Fortsett.
- Vi er nesten ferdige! - Ok.
Nå er vi her.
Ja, vi har fortsatt masse medisin her.
Ikke vent på at legen kommer.
Dra rett til stedet.
Ja, bare ta medisinen som ble levert først.
Jeg skal få sikkerhetsfolk til å bli med deg.
Fortsett å være på vakt.
Lykke til der ute.
Ja, høvding Gozen!
Da drar jeg.
Kom igjen.
Jøss.
Se så stor den blir, Toko.
Fantastisk. Du kan ha satt ny rekord.
Ja. Det virker bortkastet å spise den.
Rapporterer inn.
- Denne gutten falt ut av... - ...en Snøgud som dukket opp på himmelen.
Ja, jeg har hørt det.
Skjønner.
Men jeg har aldri sett ham før.
Han virker ikke helt ferdig. Har han nettopp blitt en oni?
Hva?
Jeg har et horn.
Ankommer fra himmelen i stedet for inngangen. Imponerende.
Hvordan kom du deg ut av Snøguden?
Hva?
Disse ungdommene så deg komme ut av Snøguden etter at den forsvant.
Husker du hvordan du kom deg ut?
Etter at Snøguden svelget meg,
var jeg iskald.
Så syntes jeg at jeg hørte en stemme, men...
Jeg vet ikke.
Snøgudene.
De ble sagt å være beskyttende guder som dekket Den skjulte landsbyen i snø
for å skjule den for menneskene.
Men se hvordan det gikk. Snøgudene angriper oss.
Deilig.
Jeg kan ikke si stort.
Vi drar til Gozen først.
- Hva skjer? - Hva er galt?
Den vil ikke rikke seg.
- Hva? - Izuru!
Å forlate landsbyen under unntakstilstand er forbudt.
Vi har det travelt. Slipp meg ut.
Ja, men vi må holde dere her til i morgen.
- Dra uten meg. - Vi tar med Tsumugi også.
- Men... - Det er bedre enn at vi begge blir tatt.
Gå!
Hei!
Stopp med en gang!
Etter henne!
På saken!
Hvor ble hun av?
Unnskyld meg.
Husker du noe?
Inne i Snøguden føltes det som om jeg drømte.
Det var en maske og lyden av bjeller.
- Mange Snøguder fløy rundt. - Hiiragi.
Og en jente så på snøen, og så
sa en kvinnestemme: "Ikke la meg være alene",
og "Tsumugi".
Men det kan ha vært meg som ropte på henne.
Jeg vet ikke.
Kanskje vi blir straffet.
På Oni-øya, innerst i Den skjulte landsbyen, er det et tempel.
Åndemasken som oppbevares der påkaller Snøgudene.
Åndemasken?
Ja, den påkaller gudene som skjuler landsbyen vår fra mennesker.
Hvorfor må denne landsbyen være skjult?
Kanskje du forstår litt mer nå som du er en oni.
Til alle tider og i alle land
har det alltid vært de som bare kan leve
ved å undertrykke følelsene sine.
Slike folk trenger et sted hvor de kan være seg selv.
Derfor må jeg beskytte dette stedet for enhver pris.
Interessant.
Så hvis vi ødelegger masken, vil Snøgudene forsvinne, ikke sant?
Tsumugi, du er tilbake.
Hiiragi.
Så det er her du har vært.
Tsumugi.
Hvis du gjør det, vil landsbyen vår ikke lenger være skjult.
Det blir ingen igjen i dette tempoet.
Hva skal vi med en landsby uten folk?
Hiiragi.
Du ble en oni.
Ja.
Er du ikke sulten?
Skal vi spise noe?
Høvding Gozen, kan vi få noe fra spiskammeret?
Gjør som dere vil.
- Da går vi. - Ok.
Tsumugi.
Du har ikke tenkt deg dit, vel?
Toko.
Jeg vil at du passer på dem.
Forstått.
Unnskyld, Hiiragi.
Det jeg sa i parken var forferdelig.
Samme her. Beklager.
Jeg tenkte bare på meg selv.
Unnskyld meg.
Hvorfor akkurat nå?
Dette er ikke likt deg.
Din tosk! Hva gjør du?
Tilgi meg.
Vent! Izuru!
Du skal til Oni-øya, ikke sant?
Hva?
Nei da.
Jeg blir med deg.
Nei! Det kan du ikke!
Jeg vil være hos deg.
Men...
Dette er spiskammeret.
Det burde være noe vi kan spise her.
Vel, stig på.
Jøss, dette er utrolig.
Se på alt dette.
Hva? Tsumugi?
Hva skjer?
Tsumugi!
Åpne døra.
Tsumugi!
Beklager, men jeg kan ikke la deg bli med.
Du kan fortsatt dra hjem.
- Hva snakker du om? - Bli her.
Men hvis jeg ble med deg...
Hiiragi.
Betyr dette...?
Jeg er glad jeg møtte deg.
Tsumugi.
Hjelp! Er det noen der? Åpne døren!
Er det noen der?
Åpne døren, vær så snill!
Hvem er der inne?
Jeg heter Hiiragi.
Unnskyld, men kan du åpne døren?
Hiiragi?
Du lever.
Hva? Er du Tsumugis far?
Hva gjør du der inne?
Tsumugi låste meg inne.
Hvor dro hun?
Hun...
Jeg sier det når jeg er ute.
- Jeg hører noe. - Tsumugi kom tilbake for å redde deg.
At hun låste deg inne betyr
at hun ikke vil involvere deg mer enn du allerede er.
Tenk hvordan Tsumugi føler det.
Jeg
vil respektere følelsene hennes.
Men jeg vil respektere mine egne følelser også.
Frem til nå har jeg alltid gått med på det andre ville.
Jeg hadde begynt å tenke at det var ikke noe rart i det.
Men etter å ha møtt og reist med henne,
føler jeg at hun har lært meg viktigheten av å stole på mine egne følelser.
Jeg vil hjelpe Tsumugi!
Ikke fordi noen ba meg om det!
Jeg er kanskje ikke til stor nytte.
Jeg kan til og med dø.
Likevel vil jeg være med Tsumugi!
Vær så snill, slipp meg ut herfra.
Kom igjen, Hiiragi.
Hva? Hvorfor er...
Bruk denne. Jeg skal være guiden din.
Skal du? Tusen takk.
Bruk denne også.
Tusen takk.
Lykke til.
ikke dø.
Tusen takk, hver og en av dere!
Beklager at jeg ringte.
Det går bra.
Takk.
Jeg var litt nysgjerrig selv.
- Izuru, du er på denne. Hiiragi, på den. - Ok.
Tusen takk.
Traff du Tsumugi?
Ja, men hun stakk fra meg.
- Vel, å jakte noen kan også være gøy. - Hva?
Da kjører vi.
Tsumugi.
Landsbyen er helt frossen.
Hiiragi.
Vi er til fots herfra.
Stien til tempelet bør være her.
Hva?
Se så mange de er.
Gå i forveien.
Izuru!
Hiiragi, fortsett!
Du kan nå Oni-øya via vindhullet under!
Men...
Finn Tsumugi!
Vi må trekke oss tilbake.
Aoi!
- Dra tilbake og informer høvding Gozen. - Er på vei alt!
Den lukten...
Vindhullet er...
Er dette...
Det er Oni-øya.
Mamma.
En varm kilde.
Er det tempelet?
Tsumugi.
Tsumugi!
I så fall bruker de ikke den nordlige tempelstien.
La oss sende sikkerhetsfolk til Den andre broen.
Får vi splittet opp Snøgudene, har vi to personer på hver.
Forstått!
Send budbringere fra Nordporten til Den andre broen.
Ja, frue!
Hva med "Tsumugi" hvis det er en jente?
Pappa?
For et bedårende navn.
- Det var et spark. - Var det?
- Mamma. - Kanskje den likte det navnet.
Er det meg?
Titt tei.
Mamma.
Er du der?
Jeg vil aldri glemme deg.
Det er takket være deg.
Gjør oss stolte.
Tsumugi.
Unnskyld.
Jeg må beskytte alle sammen.
Tsumugi.
Snøgudene er tilbake.
- God morgen. - God morgen.
Takk for at du måker snø.
Jeg har med litt mat.
- Skynd deg. - Vær forsiktig.
- Jeg føler meg forfrisket. - Alle ser så glade ut.
Jeg tok riktig valg, ikke sant?
- Oni inn, rikdom inn! - Au.
Som jeg misunner dem.
Hvorfor var det bare meg?
Jeg har fått nok.
Mamma.
Jeg visste aldri noe om deg.
Men jeg var likevel sint på deg.
Jeg var sikker på at du var fæl.
Da ville det ikke ha vært min feil.
Det at du er borte ville ikke lenger vært på grunn av meg.
Mamma.
Unnskyld. Mamma?
Tsumugi? Er det deg? Hvor er du?
Jeg er her.
Akkurat her.
Mamma!
Tsumugi!
Mamma!
Tsumugi, jeg er lei for det.
Du er det viktigste for meg. Så hvorfor?
Hvorfor forlot jeg deg?
Det går bra. La oss dra hjem, mamma.
Pappa venter også.
Jeg har så mye å fortelle deg.
Jeg vil introdusere deg for noen.
Hva skjer? Tsumugi!
Det begraver alt!
Hva skjer? Det er bekmørkt.
Å ja. Jeg var i et snøskred.
Kan så vidt bevege meg.
Den er varm...
Ok.
Hiiragis fotavtrykk?
Nei da.
Jeg blir med deg.
Nei! Det kan du ikke!
Vis meg veien til Hie-tempelet.
- Hva vil du nå? - Jeg kan ikke gå fra deg.
Jeg skal jobbe hardt. La oss bli.
Jeg kom meg hit fordi Hiiragi var med meg.
Hun er...
Hjelp henne!
Takk for alt.
Vi ses en annen gang!
Ha det.
Alle jeg har møtt og hatt kontakt med har gjort meg til den jeg er i dag.
Jeg er glad jeg møtte deg.
Jeg må være forbundet med Hiiragi også.
Hiiragi!
Jeg vil gjøre alt jeg kan for deg!
Hiiragi?
Hiiragi.
Hiiragi!
Jeg kan betale billetten hennes, hvis det er greit.
Er du med henne?
Ja, det er jeg.
Tsumugi?
Tsumugi!
Tsumugi.
Takk og pris. Du lever.
Hiiragi?
Hvorfor...
Etter at du stakk fra meg, tenkte jeg på hva jeg ville gjøre.
Å respektere mine egne sanne følelser ga meg styrke,
og alle støttet meg.
Dine sanne følelser?
Vel, jeg ville være sammen med deg.
Betyr det at...
Vent!
Hva?
Shion!
Izuru!
Hva skjedde? Er du ok?
Tsumugi har ikke kommet tilbake.
Så du traff henne?
Hei, se.
Hva?
Tsumugi?
Mamma!
Tsumugi!
Velkommen hjem, mamma.
Det er godt å være tilbake.
Du har blitt voksen.
Ja.
Beklager at jeg fikk deg til å føle deg så alene.
Jeg overbeviste meg selv om at jeg var ensom, men...
Jeg hadde pappa med meg,
og jeg møtte Hiiragi.
Så det er greit. Jeg var aldri alene, mamma.
Nei, det var du ikke. Så bra.
- La oss dra hjem. - Ok.
Du også, Hiiragi.
Jeg må dra.
Å.
Du bør vel det.
Akkurat.
Hiiragi!
Takk!
Hiiragi!
Vær forsiktig på hjemveien!
Hiiragi!
Hils søsteren din fra meg.
Hiiragi!
Fort deg!
Jeg vet!
Den skjulte landsbyen må også forandre seg.
Hiiragi!
Hvor har du vært?
Går det bra? Jeg var så engstelig.
- De to... - Pappa. Beklager at du ble engstelig.
Det er så mye jeg vil si.
La oss dra hjem.
Dørene lukkes!
Vent! Jeg skal av!
Tsumugi?
Tsumugi!
Hiiragi! Der er du!
Hva?
Du kom aldri på besøk!
Hva?
Jeg prøvde den inngangen gang på gang,
men det førte bare et annet sted.
Å ja.
Bare onier kommer seg gjennom.
Jaha?
Så,
gikk praten med faren din bra?
Ja. Det kan ta litt lenger tid, men ting er bedre nå.
Her.
Takk.
Absolutt.
Hiiragi, jeg vil også...
Jeg kom for å si hva jeg egentlig føler.
Hva?
Vent litt! La meg si det først.
Å nei du.
Det er min tur, ikke sant?
Tekst: Geir Amundsen