Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
Vă rugăm să prezentați biletele la control.
Atenție la coborârea din vagoane!
YONEZAWA
Yonezawa. Gara Yonezawa.
Coborâți aici pentru Yamagata Shinkansen și pentru linia Yonesaka.
Nu vă uitați obiectele...
- Fiți amabil! - Da.
GARA YONEZAWA
- Mashima! - Mashima!
- 'Neața! Aveți antrenament? - Da. Voi, nu?
Liceul nostru a fost eliminat. Deci nu ne antrenăm acum.
Atunci, vino să ne vezi pe noi!
Mai bine nu, să nu aveți emoții.
Zăpadă?
MY ONI GIRL
Ai văzut? Pe drum spre școală, a început să ningă.
Da. Ce vreme ciudată, nu?
Mi-am uitat tema!
Am lăsat-o pe birou, deși o terminasem.
Serios? Nu te cred.
Ăsta e adevărul.
Nici eu nu mi-am făcut-o. Am adormit înainte să termin.
- Hiiragi! - Asta e tema. Vreți să vedeți?
Chiar? Stai să văd!
O copiez acum.
Și eu!
„...e doar rouă. Mi-aș dori să dispar ca ea.”
Ultima parte exprimă regretul, prin cuvintele „Mi-aș dori...”
În regulă!
Lucrați cu persoana de alături
și faceți-vă portretul unul altuia.
S-o facem!
- Tu ești lângă mine. - Bine.
- Yatsuse, tu ești cu profesorul. - Bine.
Elevii de serviciu să șteargă pe jos!
Vă ajut și eu.
Serios?
Trebuie să mergem undeva. Te ocupi tu?
Bine.
Mersi! Să mergem!
Mulțumesc mult.
Chiar?
Yatsuse!
Aici!
Îți rămân datoare.
Nu! Vor afla sigur.
Numai pe tine te pot ruga.
Bine?
Yatsuse, ești gata?
Repetă ce spunem noi și improvizează restul!
Bine. Să mergem!
Haide, zâmbește!
Au sosit. Ai!
- A trecut mult. - Scuze de întârziere!
Nicio grijă!
El trebuie să fie...
Iubitul meu, Yatsuse. L-am adus cum am promis.
Încântat! Eu sunt Hiiragi Yatsuse.
E minunat, nu-i așa?
N-am crezut că aveai să vii cu el.
Mi-a fost teamă că inventaseși totul.
E tot în primul an?
- În aceeași clasă? - Nu.
- Cine a făcut primul pas? - Păi...
E clar că știau.
Am greșit cerându-ți să te dai iubitul meu.
- Îmi pare rău. - Lasă!
E vina mea că ți-am cerut așa ceva.
Dar ai avut vreodată o iubită?
- Nu. - Așa deci.
Dacă o să ai, să te porți frumos cu ea, bine?
Mersi pentru azi.
Aș vrea să plec din stație, deci...
O secundă! E aici, undeva.
Ne așteaptă lumea.
Unde o fi?
Ea e...
- Zău așa, domnișoară. Trebuie să... - Scuze!
Îi plătesc eu biletul, dacă nu vă deranjează.
Sunteți împreună?
- Da. - Cine ești?
Îi salvezi viața.
Nu e nevoie. Merg pe jos.
Puteți pleca acum.
Chiar așa? Îmi pare rău.
Atenție la uși!
Mă cam doare.
De ce ai încercat să mă ajuți?
Părea că aveai nevoie.
Nu aveam.
Înțeleg.
Am vrut doar să ajut.
Bine. Eu mă duc acasă.
Drum bun!
Uitasem! De fapt, am nevoie de ajutor.
Deci cum te cheamă?
- Tsumugi. Pe tine? - Hiiragi.
Eu aici locuiesc.
Ce casă mare!
Nu vreau să deranjez.
Ai zis că vrei să vii la mine.
Da?
În fine!
O mănâncă!
Mă bucur că ați ajuns înainte de cină.
Azi avem crochete, nu?
Da. M-am gândit să guste și iubita lui Hiiragi.
Nu sunt iubita lui.
Ce? Nu ești?
Ce păcat!
Dar, dacă tot ai venit, stai la masă?
Am sosit!
- Bun-venit! - Tată!
- Tu trebuie să fii iubita lui Hiiragi. - Se pare că nu e.
Serios? Nu ești?
- Bine ai venit! - Salut!
Deci ai fost în căutarea cuiva?
Da.
Trebuie să o dau înapoi.
Ce să dai înapoi?
Crochete proaspete!
Mâncați câte vreți, că sunt destule!
- Să mâncăm! - Poftă bună!
Vreme neobișnuită în Yamagata vara aceasta, cu ninsoare...
Normal că e fierbinte! Nu te repezi așa!
Poftim? Și voi?
Numai așa se mănâncă.
- Nu-i așa, Tsumugi? - Așa e.
Delicioase!
Plouă și mai tare. De ce nu rămâi peste noapte?
Se poate?
- Sigur că da. - Ura!
Tsumugi?
- Îți las haine curate aici. - Vă mulțumesc.
Mi-e de mare ajutor!
Mai mult de atât nu pot, deci...
Mi-a prins foarte bine.
Tsumugi! Ai o clipă?
Stai jos!
Să te pieptăn?
Ai un păr fin și moale.
Credeți?
La vârsta ta, aveam părul ciufulit ca Hiiragi.
Mama mi-l pieptăna așa.
Acum nu mai e ciufulit.
Părul mi s-a schimbat la liceu.
Hiiragi! În legătură cu ce am vorbit.
Ți-am găsit un meditator particular.
Ca să nu mai stai la școală după ore.
Ce? De ce?
„De ce?” Sigur e mai bine să ai mediatorul tău.
Dar m-am înscris la orele de peste vară.
Anulează!
- Dar toată lumea... - Chiar e așa de important să fii ca ei?
Vrei să faci meditații în grup la școală, ca să faci parte din mulțime?
Nu e așa...
Fă cum spun și o să fie bine!
Ai înțeles?
Hiiragi?
Tsumugi?
Aici sunt.
Tsumugi?
Gata, am terminat.
- Hai să ne jucăm ceva! - Sigur.
Vă mulțumesc.
Păi, eu...
Ai pierdut de trei ori la rând.
Încă o dată, te rog!
E frig.
Zăpadă?
Ce se petrece?
Ce este?
Fug la toaletă!
E una jos!
E foarte frig!
A înghețat închisă.
Hiiragi!
Ce e asta?
Hiiragi! Ține-te bine!
Trebuie să fugim.
Tsumugi?
Vino după mine!
Cred că suntem în siguranță.
Ce era arătarea aia?
Nici eu nu știu.
Mă întreb de ce te-o fi atacat pe tine.
Tsumugi!
De ce ai un corn în frunte?
Deci acum îl poți vedea.
Am un corn... fiindcă sunt un oni.
Ca un căpcăun?
Am venit aici
ca să te mănânc, Hiiragi.
Glumeam. Nu te-aș mânca.
Dar chiar sunt un oni. Ți-e frică?
Deloc.
Iarăși a apărut!
Li se spune mini-oni.
Dar n-am mai văzut unii așa de puternici.
Mini-oni?
Ies din oamenii care își ascund sentimentele.
Cei ca tine.
- Și el e un oni? - Într-adevăr.
- Te dai curajos? - Nu.
Măi!
Stai așa!
Tu de unde vii, Tsumugi?
Din satul ascuns.
De dincolo de munte, unde locuiesc oni.
Am pornit în căutarea mamei mele.
A plecat de acasă când eram mică.
De atunci, eu și tata am dus-o greu.
Iresponsabilă, nu?
O să-i trag un pumn de nu se vede.
N-a fost un singur pumn.
Am crezut că o găsesc în sanctuarul de aici.
Ce? A dispărut!
Cum am putut pierde ceva atât de important?
Fără ea, eu...
La asta te referi?
Da! Ce bine!
Scuze, trebuia să ți-o dau înapoi pe loc.
Era în camera mea.
E de la sanctuarul Hie?
- E departe de aici. - Ce?
Știi de unde e?
Da, sigur.
Hiiragi, ajută-mă te rog!
Du-mă la sanctuarul Hie!
Nu pot. Mâine mă duc la școală.
Iar familia mea...
Eu nu mă prea descurc pe aici.
Te rog!
Vreau să vii cu mine!
Bine. Scuze că te-am pus în situația asta.
În regulă.
Te voi ajuta.
Ura!
Hiiragi? Tsumugi e cu tine?
Ce s-a întâmplat aici?
Mamă, nici Hiiragi nu e aici.
De ce sanctuarul Hie?
Cică mama i-a spus tatei că se duce acolo, înainte să plece.
E tot ce știu.
Știi cumva de ce pot vedea mini-oni acum?
Îi poți vedea atunci când devii un oni.
Eu nu sunt oni.
Oamenii care emit mulți mini-oni devin și ei oni.
Tu emiți niște mini-oni foarte puternici. O să devii oni curând.
Eu, oni?
Înseamnă că și tu ai fost om pe vremuri?
Eu m-am născut oni.
Răsare soarele.
Ce frumos!
- E dimineață. - Da.
Îl voi căuta unde s-ar fi putut duce.
Tu așteaptă acasă!
Hiiragi! Am obosit.
Vrei să ne odihnim undeva?
Nu mergem cu mașina?
Fără bani, nu putem lua un taxi.
Facem cu autostopul
și găsim pe cineva care merge spre Yonezawa.
În ziua de azi, nimeni nu mai ia necunoscuți.
Dacă nu încercăm, n-o să știm.
Chiar dacă oprește cineva, de unde știm că e de încredere?
Ești foarte negativ!
Bine. Tu ia-o pe jos, eu mă duc cu mașina.
Ne vedem acolo!
Ce?
- Acum ce mai vrei? - Nu te pot lăsa singură.
- Mincinosule! - Nu te mint.
Ce l-o fi apucat?
Nu, așa!
Ții ridicat degetul gros.
Nu mai rezist mult așa.
Bine, o fac eu.
Dă-te!
Stai!
- Faceți cu autostopul? - Da.
Mergem doar până în oraș.
Nu-i nimic. Și așa e de ajutor.
Ce e cu voi? Ați fugit ca doi iubiți?
- Nici pomeneală. - Nu e așa.
Dar părinții nu sunt îngrijorați?
Mă întreb...
Câte bagaje!
Aveți multe bagaje.
Deschidem un magazin în oraș,
așa că vizităm multe târguri prin țară.
Azi amenajăm un stand în parcul Yonezawa.
Treceți pe acolo dacă vreți!
Un pic mai la stânga!
Așa e perfect.
Bine. Acum, marfa se vede mai bine.
Vindeți și așa ceva?
Da, azi e un festival în zonă, deci căutăm clienții în yukata.
Nu vă supărați! Aveți o mărime mai mică?
Doar ce vedeți, dar avem alte modele în mărimi mai mici.
Hiiragi?
Când plecăm de aici?
Ne-au adus până aici, ar trebui să îi ajutăm.
Termină! Oricum veneau încoace.
Nu putem pur și simplu...
Hiiragi, Tsumugi!
Trebuie să trec pe la administrație.
Aveți voi grijă de stand?
- Sigur. - Mulțumesc.
Puteți reduce prețurile un pic.
Contez pe voi.
S-a făcut!
Nu vă supărați!
Dacă cumpăr două, îmi dați o reducere?
Da. 100 de yeni reducere dacă luați două.
Pot să văd și tricoul ăsta?
Sigur că da.
E frumos.
Bine, îl iau pe ăsta și pe cel kaki.
Mulțumesc.
Pe care îl doriți?
Trebuie să fii isteț foc.
Nici pomeneală!
Mio nu pare interesată de stand.
Nu vă supărați!
Putem proba pălăria asta?
Sigur, vă rog!
Aș vrea una din acelea.
O eșarfă? Sigur.
E frumoasă! O cumpărăm?
Bun, s-au mai rărit clienții.
Mi-ați fost de mare ajutor.
Nu e cine știe ce, dar puteți alege ceva ce vă place.
Chiar așa?
Ce bine!
Ryuji și Mio nici nu s-au uitat unul la altul.
Poate că erau certați.
Cine știe? Poate că așa sunt ei de obicei.
Certurile între iubiți sunt un mister pentru ceilalți.
Aș fi vrut să îi putem ajuta.
Tot mai vrei să te amesteci?
Parcă nu-ți plăcea când tatăl tău se amesteca în viața ta.
Asta așa e, dar...
Mă întorc imediat.
Măi să fie!
Tipii ăia ți-au dat papucii deja?
Tsumugi, tu erai.
Sigur că nu.
Hiiragi stă aici pentru tine, deci trebuie să stau și eu.
Pentru mine? De ce?
Îți ascunzi sentimentele, fiindcă ieși cu un tip pe care nu-l iubești.
Dacă ai ceva pe suflet, spune!
- Nu e corect față de el! - Stai un pic! Ai înțeles greșit.
Ryuji e fratele meu.
Chiar și așa,
mi-ar plăcea să îmi pot exprima sentimentele cum ai spus.
Mio! Tsumugi, și tu ești aici.
Ryuji!
Hiiragi mi-a spus că vorbesc cu tine.
Părea foarte supărat din cauza asta.
O fi remarcat că ne-am purtat ciudat.
Ne-am purtat ciudat?
De când eram mici,
te-ai ținut ca un scaiete după mine.
Am presupus că îți plac aceleași lucruri ca mie,
ca hainele de ocazie și târgurile.
Chiar îmi plac.
Dar mi-am dat seama că mai era ceva.
M-am prefăcut că nu remarc.
- Cum? Zăpadă? - Ninge!
De ce?
Ninge în toiul verii!
Ce ciudat!
Iarăși ninge?
Ăla e...
S-a întors!
Dar de ce?
Mio!
Și Tsumugi?
Dar acum
știu de ce.
Membrii unei familii trebuie să discute între ei.
Vreau să ascult ce ai de spus.
De fapt, am multe de spus.
Mamă!
Tsumugi!
Sus! Privește!
- Ce s-a întâmplat? - Of!
Te simți bine?
- A luat-o la fugă! - Mulțumesc.
Pe acolo a luat-o!
Bine. Mulțumesc pentru tot.
Deci nu mă vrea doar pe mine?
Încotro, oare?
Așa deci!
Tsumugi!
Sper că nu mă urmărește Hiiragi.
Tsumugi! Unde ești?
Tsumugi!
Ești teafără?
Respiră. Ce bine!
HANUL HOJU NO YU BĂI TERMALE
Oameni?
Ce s-a întâmplat?
Sunteți vai și amar!
Vă rog!
Ea e...
Vă rog, ajutați-o!
- Ce este? - Adu trusa de prim ajutor.
Ce s-a întâmplat?
Eu...
Am găsit-o leșinată în albia râului.
A spus că a căzut.
Da? Du-o în camera 206.
Am înțeles.
Iată trusa de prim ajutor!
Bună dimineața!
'Neața!
Deci de aceea nu s-a trezit. Are puțină febră.
O să-i contactez părinții.
N-o să reușiți.
A fugit de acasă?
Aceasta e o cameră de oaspeți.
Trebuie eliberată pentru clienți.
Caută-i părinții repede!
Îmi pare rău.
- Nu pot. - De ce?
Doamnă...
Ne lăsați să stăm până se face bine?
Ți-am pus o întrebare.
Voi face treabă aici până se trezește.
Întâi răspunde-mi!
Voi lucra din greu. Vă rog, lăsați-ne să stăm!
Ce băiat încăpățânat!
Vrei să muncești la vârsta ta?
Soțul meu are ce învăța de la tine.
O zi bună!
Să umpli flacoanele de șampon când ai terminat!
Da, domnule!
- Hiiragi, și aici, bine? - Da, doamnă!
Ai grijă!
- Du doar câte poți, bine? - Da, doamnă!
- Puștiule! Îți las aici încă o găleată. - Mulțumesc.
Tu ai vrut să muncești.
Nu începe să stai de pomană!
Da, doamnă.
E ca pe vremuri.
Acum nu mai muncește nimeni atât!
Ce-ar fi să treci înapoi la treabă?
Hopa!
Na!
Stai!
Așteaptă!
Mamă!
Da! Suntem la un han.
Hiiragi!
Tsumugi! Te-ai trezit.
Hainele tale...
Cum te simți?
Și eu sunt îmbrăcată altfel.
Tu ai făcut asta?
Nu! Proprietara a fost.
Și a zis să îți aduc astea.
Oare ce-o fi? E delicioasă.
Da, n-am mai mâncat bile de orez atât de bune.
Bine că ți-ai revenit!
Tu m-ai salvat ieri?
Nu. Eu doar te-am adus aici când te-am găsit.
Cei de la han ți-au îngrijit rănile.
- Sunt cumsecade, nu? - Da.
Omleta asta e atât de pufoasă!
Vorbește mai încet!
Mulțumim pentru cină. Bilele de orez au fost delicioase.
Mă bucur.
Cum se simte Tsumugi?
Bine, mulțumesc de întrebare.
O veste bună.
Deci, fumați?
Ce? M-ai văzut?
Ea vrea să mă las, fiindcă uneori mă ocup de clienți.
Și tatăl meu fumează mult.
Ți-ai contactat părinții?
Nu.
Asta e, ce să-i faci!
Ascultă, Hiiragi!
Adeseori ratăm ocazia de a spune ce trebuie.
Când ești gata, spune-le că ești teafăr.
Poftim!
Am cusut-o la loc.
Minunat!
E ca nouă!
Vă mulțumesc.
Prietenului tău să-i mulțumești!
A lucrat din greu ca să puteți sta aici până ai prins puteri.
Mamă?
Da, sunt bine.
S-au întâmplat multe. Acum sunt la Hoju no Yu.
Tsumugi e cu tine?
Înțeleg. Asta e bine.
Și când o să te întorci?
Am ceva de făcut, iar apoi mă întorc.
Nu vă faceți griji!
Bine. Pa!
Vă mulțumim pentru ajutor.
Ne-a făcut plăcere să vă găzduim.
O să îmi fie dor de locul acesta.
Chiar că ești doar un copil.
Așa nu vei putea să o protejezi pe Tsumugi.
În munca noastră, suntem obișnuiți cu despărțirile.
Să mai treceți!
Sigur.
- Mulțumim mult. - Mulțumesc.
La revedere!
Mai treceți când vreți voi!
Cât mai e până la sanctuarul Hie?
- Probabil că ajungem acolo diseară. - Așa deci.
Nu mai e mult.
N-am mai văzut așa ceva în viața mea.
Da! Arată cu totul altfel decât la televizor.
Ce? Normal că arată altfel.
- Nu pot spune ce simt? - Dacă chiar simți nevoia...
Bine ați venit!
Am auzit că Hiiragi a trecut pe aici.
- Dumneavoastră sunteți... - Tatăl lui!
Bun-venit, domnule! Vă pot ajuta cu ceva?
Hiiragi e aici, nu-i așa? Vreau să-l văd acum!
A plecat deja.
Unde? Hai, spune-mi!
N-aveți deloc răbdare.
Iar eu nu am timp pentru cei care nu sunt clienți.
- Poftim? - Haideți să discutăm înăuntru!
Pe aici, domnule!
Bine.
Cum e satul ascuns?
Cum e acolo?
Întâi de toate, e foarte frig. Ninge tot anul.
Dar ne-am obișnuit. E frumos.
Înțeleg.
După ce o vezi pe mama ta, te întorci în satul ascuns?
Da, mă duc înapoi.
Așa deci.
Ce este, Hiiragi? Ia stai! O să-ți fie dor de mine?
Nu asta am vrut să spun.
Iarăși!
Măi!
Cum e mama ta?
Nu îmi aduc aminte.
Aveam trei ani când a plecat.
Tot mai vrei să îi tragi un pumn?
Sigur că vreau să-i trag un pumn.
Dar mai întâi o s-o întreb de ce a plecat.
Poate că a avut un motiv bun.
Dar nu știu ce-o să fac decât când dau cu ochii de ea.
Și normal.
E cumva...
Tsumugi?
Ce doriți?
Îmi cer scuze. Eram în trecere și am văzut paravanul acesta.
Dar nu avem bani.
Așa că vom pleca.
De ce? Doar ne uităm.
Dar aici e o cafenea.
Nu am alți clienți.
Puteți să priviți paravanul cât vreți voi.
Să schimb unghiul un pic?
Vă mulțumesc.
Ce bine!
Se spune că există duhuri care ascund satul nostru de ochii oamenilor
făcând să ningă întruna.
Li se spune Duhurile Zăpezii, dar eu credeam că e doar un basm.
Poate că creatura aia e un Duh al Zăpezii.
Dar n-am mai pomenit să mănânce oni.
Am făcut un ceai de plante. Rețeta e mea.
Să-mi spuneți cum vi se pare!
- E bun. - E delicios!
Minunat. Am vrut să încerc frunzele astea noi de ceai.
De unde e ceaiul?
Acesta e din Cehia, dar am și din Suedia și Egipt.
Încă primesc marfă bună
de la contactele pe care mi le-am făcut în tinerețe.
- Ați călătorit de unul singur? - Nu. Cu soția mea.
Dar ea s-a stins acum patru ani.
Vreți să vedeți pozele noastre?
Aici sunt cu soția mea.
Pălăria ei se numește mokorotlo.
E o pălărie tradițională în Lesotho, o țară din Africa.
Are forma unui munte.
Ce interesant!
E pălăria de atunci.
Iar aceasta e purtată de inuiți.
Am purtat-o când am fost în Canada, să vedem aurora boreală.
E incredibil de călduroasă.
În orașul acela, iarna sunt minus 40 de grade.
- Minus 40? - Minus 40?
Bine vă mai potriviți!
Locul ăsta e plin de amintirile dv. cu soția.
Ce minunat!
Paravanul de unde e?
Era aici când am cumpărat casa.
Cred că e de prin părțile astea,
dar nu știu când a fost făcut sau de către cine.
Pare să fie o poveste veche.
Poate că e adevărat, că Duhurile Zăpezii chiar mâncau oni.
Nu ți-am spus?
Ne-am întors.
- Să nu-l mai pierzi, bine? - Bine.
Măcar știi ce să spui.
Clienți?
Bine ați revenit!
Bună!
Fiica și nepotul meu, Haruto.
Bună! Scuze pentru deranj!
- Haide, Haruto! Salută frumos! - Bună!
E foarte drăgălaș.
Ne spălăm pe mâini, iar apoi primești suc.
Ce pălării ciudate!
Nu e frumos!
Simțiți-vă ca acasă!
Am amintiri cu soția mea pretutindeni în cafeneaua asta,
dar ei doi sunt neprețuiți.
Îmi sunt foarte dragi. Ei sunt moștenirea vieții mele.
Mă iertați, nu se face să mă emoționez așa la vârsta mea.
Plouă.
Mai avem mult până la sanctuar. Te deranjează dacă ne udăm?
Luați asta!
N-o putem lua, după tot ce ați făcut pentru noi.
Nu trebuie să o înapoiați.
- Să mai treceți! - Aveți grijă pe drum!
- Bine. - Așteaptă!
Pa!
Ce era imaginea aceea de pe paravan?
Cred că erau Duhurile Zăpezii.
Dar atacau oni.
Nu cumva satul meu e în primejdie?
Înainte de cafenea, ai întrebat dacă mă întorc
în satul ascuns, după ce o văd pe mama.
Da.
Cred că da. Nu-l pot lăsa singur pe tata.
Dar...
Așteaptă!
...mai întâi, vreau să văd alte lumi!
În Lesotho e foarte cald, nu? Oare acolo ninge?
N-am pomenit un loc mai friguros decât satul ascuns.
Probabil că există tot felul de oameni și multe feluri de a gândi.
Eu am venit pentru mama, dar mă bucur să aflu lucruri noi.
În plus, te-am cunoscut și pe tine.
Nu vrei să reformulezi?
Dar tu? Tu ce vrei să faci?
Nu m-am gândit la asta.
Poate fi orice. Spune doar ce simți!
În clipa asta,
vreau să fac tot ce pot pentru tine!
Nu se pune?
Ba da, cred că se pune.
Hiiragi, mai vreau să fac un lucru.
Dar voi avea nevoie de ajutorul tău.
Mă vei ajuta, nu?
Păi, încă nu mi-ai spus despre ce e vorba.
Dar nu ai spus că vrei să faci totul pentru mine?
Am spus, dar...
Bine.
Discută cu tatăl tău după călătoria noastră!
Poftim? De ce îmi ceri asta?
Asta ar trebui să ajute.
AMULETA VIITOAREI MĂMICI
Dar ea e pentru...
Nu-i nimic.
Ajută de minune.
Uite unde am ajuns cu ea.
- N-am vrut să spun asta. - Mi-o dai înapoi când termini.
Când va fi asta?
Zăpadă?
E un Duh al Zăpezii aici?
Tsumugi!
Hiiragi!
Îmi pare rău!
Aici!
Tsumugi!
Hiiragi!
Atenție, se închid ușile!
- Ia-mă de mână! - Tsumugi!
Sanctuarul e drept în față.
SANCTUARUL HIE
Mamă?
Tsumugi?
Tată?
- Iartă... - Te-am găsit!
Nu înțeleg.
Ce cauți aici, tată?
Unde e mama?
- Nu e aici. - De ce nu?
Ai spus că e aici.
Îmi pare rău, Tsumugi.
Nu credeam că vei veni până aici.
Lasă asta!
Spune-mi unde e mama de fapt!
Păi...
nu pot.
De ce nu?
E vreun motiv pentru care n-o pot vedea?
Sau...
mama a spus că nu vrea să mă vadă?
Firește că nu!
Sau...
a murit?
Nu.
E tot în partea cealaltă, dar...
Lasă asta! Satul ascuns e în primejdie.
- Duhurile Zăpezii... - „Lasă asta”?
Nu spune așa! E mama mea!
De ce ții întotdeauna...
M-am săturat.
Tsumugi!
Mă scuzați, dar ea...
Tsumugi și-a făcut griji pentru dumneavoastră.
A zis că, după ce își vede mama, se întoarce la dv. în sat.
Tu cine ești?
Hiiragi Yatsuse.
Prietenul lui Tsumugi.
Scuzați-mă!
Tsumugi!
Dă-mi pace!
Nu pot face asta.
Iartă-mă, dar vreau să fiu singură.
Hai să ne întoarcem!
Probabil că tatăl tău își face griji.
Crezi?
Dacă e așa, de ce nu îmi spune ce e cu mama?
Pentru că ține la tine, sunt sigur.
Poate că e ceva ce nu poate spune.
Nu înțeleg.
Nu vrea să te rănească.
Bănuiesc.
Spui cumva că îmi ascunde ceva ce m-ar putea face să sufăr?
Nu, nu asta am vrut să spun.
O știu deja.
Mă gândesc la asta încă din copilărie.
De unde știi că e mai bine să nu știu?
Te amesteci întruna, dar nu-mi pasă ce crezi tu.
Nu! Eu mă gândesc doar la tine.
Tocmai asta e!
Ești exact ca tatăl tău.
Nu asta îmi doresc!
Tu doar vrei să crezi că îți pasă.
Iar tu faci întotdeauna pe victima.
Deci cum i-ai putea înțelege pe alții?
- Îmi pare rău. Te-ai lovit? - N-am nimic.
Mulțumesc că m-ai adus până aici.
Dar ar trebui să pleci.
Nu.
Nu asta am vrut să spun.
Eu...
E groaznic.
Aici erai!
În sfârșit, te-am găsit.
Spune-mi! Unde e Hiiragi?
În direcția aia?
De ce ați venit după el?
Sunt tatăl lui.
Mă dau bătută.
Iarăși ninge?
Hiiragi!
Hiiragi, ascultă!
Adevărul e că eu...
Hiiragi!
Unde ești?
Hiiragi!
Tsumugi!
Ce am zis mai devreme...
Îmi pare rău. Mă duc acasă.
Nu putem.
Ai văzut un Duh al Zăpezii aici?
Deci chiar era un Duh al Zăpezii.
A apărut din senin și a început să ne atace.
Nu putem merge acasă.
Și restul lumii?
Deja i-au devorat pe mulți.
Voi de colo!
L-ați văzut pe Hiiragi?
- Nu l-ați găsit? - Ba da, dar...
a dispărut de sub ochii mei.
Nu se poate.
- Mă duc! - Nu!
Nu poate fi salvat.
- Ce spui acolo? - Dar...
- Am venit să-ți spun să nu te întorci. - Hiiragi a pățit ceva? Tu cine ești?
- Măi! - Taci puțin?
Bine.
Ce este?
Poate că el e încă...
Eu mă gândesc doar la tine.
Tsumugi!
Bine că ți-ai revenit.
Îmi pare rău, tată.
Mă duc să îi cer iertare.
Tsumugi!
Așteptați!
Cer o explicație!
Mulțumesc.
Nu te voi uita niciodată.
Totul ți se datorează.
Să fii vrednică în ceea ce faci!
Duhurile Zăpezii s-au întors.
Nu-mi da pace!
Acum putem viețui iar în pace.
Vreau să te văd.
Tsumugi!
E un Duh al Zăpezii.
- Închideți poarta! - Repede!
Ești teafăr?
Tsumugi!
„Tsumugi”? De unde o cunoști?
Îmi pare rău.
Tu de colo! E teafăr?
A ieșit dintr-un Duh al Zăpezii.
E în viață.
Îl duc înăuntru.
Urcați!
Știți unde e Hiiragi, nu?
Țineți-vă bine!
Mulțumim.
Tsumugi, e adevărat ce mi-ai spus adineauri?
Da. Am văzut un desen de partea asta.
Părea că oni devorați de Duhurile Zăpezii erau vii, dar trăiau altundeva.
Poate e o șansă să îl salvăm.
Pe acolo!
Homare!
Nu!
Isami!
- Ridică-te! - Dar...
Acum!
Ești treaz?
Atunci, mergi pe picioarele tale! Haide!
Pe aici!
Repede!
Sunteți teferi?
Nu-l putem conduce în satul ascuns.
Scuze, dar am nevoie la baie.
Poftim? Acum?
Nu mai pot ține.
Nu durează.
Incredibil.
Măi!
Veniți înapoi!
Chiar? Fir-ar să fie!
De ce se întâmplă asta?
- Aștepți de mult? - Chiar te duci înapoi?
Firește.
Atunci, pune-ți asta!
Să mergem!
Vin acum!
- Așteaptă! - Hai!
Ți-o voi prezenta pe șefa Gozen.
Ai grijă cum te porți!
Bine. Să descărcăm tot! Avem nevoie de ajutoare.
Poftim!
Heirup!
Tot așa!
- Nu mai avem mult. - Bine.
Am sosit.
Da, încă avem multe medicamente aici.
Nu așteptați echipa medicală! Mergeți direct acolo.
Da, întâi livrați medicamentele.
Vă voi repartiza niște agenți de pază.
Fiți cu ochii în patru!
Mult noroc!
Am înțeles!
Acum plec!
Haide!
Surioară!
Uite cât se umflă, Toko!
E minunat. S-ar putea să fie un nou record.
Să știi că da. E păcat să mâncăm așa ceva.
Raportez!
- Băiatul a ieșit dintr-un... - Duh al Zăpezii, apărut în văzduh.
Da, am auzit.
Înțeleg.
Dar pe el nu l-am mai văzut.
Nu pare format pe deplin. Tocmai a devenit oni?
Ce?
Am corn.
Ai venit din cer, nu pe poartă.
Sunt impresionată.
Cum ai ieșit din Duhul Zăpezii?
Poftim?
Acești tineri te-au văzut ieșind din Duh, după ce a dispărut.
Îți amintești cum ai ieșit?
După ce Duhul Zăpezii m-a înghițit,
mi-a fost nespus de frig.
Apoi mi s-a părut că aud o voce, dar...
Nu știu.
Duhurile Zăpezii.
Se spune că sunt duhuri care au acoperit satul ascuns cu zăpadă
ca să îl ferească de oameni.
Dar uite ce s-a ales de asta! Duhurile Zăpezii ne atacă.
Delicioasă.
Nu pot spune mult.
Întâi mergem la Gozen.
- Ce se întâmplă? - Ce e?
Nu se clintește.
- Ce? - Izuru!
E ilegal să pleci din sat în timpul legii marțiale.
Ne grăbim. Deschide!
Bine, dar va trebui să te arestăm până în zori.
- Du-te doar tu! - Și pe Tsumugi.
- Dar... - Mai bine, decât să fim prinși amândoi.
Du-te!
Tu de colo!
Stai pe loc!
După ea!
S-a făcut!
Unde s-a dus?
Păi...
Îți amintești ceva?
În Duhul Zăpezii m-am simțit de parcă visam.
Am văzut o mască și am auzit clopote.
- Erau și alte duhuri. - Hiiragi!
Și o fată care privea zăpada,
apoi o voce feminină a spus: „Nu-mi da pace!”
și „Tsumugi!”
Dar poate că era vocea mea, strigând-o pe ea.
Nu știu.
Poate că suntem pedepsiți.
Pe Insula Oni, în străfundurile satului ascuns, e un sanctuar.
Masca Spiritului, de acolo, cheamă Duhurile Zăpezii.
Masca Spiritului?
Da. Ea îl invocă duhurile care ne ascund satul de oameni.
De ce trebuie să fie ascuns?
Acum că ești oni, poate că vei înțelege.
Indiferent de epocă sau de loc,
dintotdeauna au existat oameni care nu pot trăi
decât ascunzându-și sentimentele.
Acei oameni au nevoie de un loc unde să poată fi ei înșiși.
Trebuie să protejez acest loc cu orice preț.
Interesant!
Deci, dacă distrugem masca, Duhurile Zăpezii vor pleca?
Te-ai întors, Tsumugi!
Hiiragi! Deci aici erai.
Tsumugi!
Dacă faci asta, satul nostru nu va mai fi ascuns.
În ritmul ăsta, va rămâne gol. La ce bun un sat fără oameni?
Hiiragi!
Ai devenit un oni.
Da.
Nu ți-e foame?
Vrei să mâncăm ceva?
Doamnă Gozen, putem lua ceva din cămară?
Luați ce vreți voi!
- Să mergem! - Bine.
Tsumugi!
Nu cumva te vei duce acolo, nu?
Toko!
Te rog să ai grijă de ei.
Am înțeles.
Hiiragi, îmi pare rău.
Am vorbit urât în parc.
Și mie îmi pare rău.
Nu mă gândeam decât la mine.
Mă scuzați!
De ce acum?
Nu faci asta de obicei.
Smintitule! Ce faci?
Îmi pare rău.
Așteaptă! Izuru!
Te duci pe Insula Oni, nu?
Ce?
Ba nu mă duc.
Vin cu tine.
Nu! Să nu îndrăznești!
Vreau să fiu cu tine.
Dar...
Iată cămara!
Aici ar trebui să găsim de mâncare.
Haide, intră!
E minunată!
Atâtea bunătăți!
Ce? Tsumugi?
Ce se petrece?
Tsumugi!
Deschide ușa!
Tsumugi!
Îmi pare rău, dar nu te pot lua cu mine.
Dar te poți întoarce acasă.
- Despre ce vorbești? - Așa că stai aici!
Dar dacă vin cu tine...
Hiiragi!
Asta înseamnă...?
Mă bucur că te-am cunoscut.
Tsumugi!
Ajutor! Deschideți ușa!
E cineva acolo?
Vă rog, deschideți ușa!
Cine e acolo?
Mă cheamă Hiiragi.
Deschideți ușa, vă rog?
Hiiragi?
Ești în viață.
Ce? Sunteți tatăl lui Tsumugi?
De ce ești acolo?
Tsumugi m-a ferecat aici.
Ea unde s-a dus?
Ea...
Vă spun când ies de aici.
- Surioară, aud ceva. - Tsumugi s-a întors să te salveze.
Dacă te-a ferecat aici,
înseamnă că nu vrea să fii mai implicat decât ești deja.
Gândește-te cum se simte Tsumugi!
Eu...
vreau să îi respect sentimentele.
Dar vreau să le respect și pe ale mele.
Dintotdeauna am acceptat ce voiau alții.
Ajunsesem să cred că așa era normal.
Dar, după ce am cunoscut-o pe ea,
am învățat că e important să mă bizui pe propriile sentimente.
Vreau să o ajut pe Tsumugi!
Nu fiindcă așa mi s-a spus!
Poate că nu voi fi foarte util.
S-ar putea să mor.
Dar tot vreau să fiu cu Tsumugi!
Vă rog, dați-mi drumul de aici!
Să mergem, Hiiragi!
Cum? De ce sunt toți...
Îmbracă asta! Vă conduc eu.
Chiar așa? Mulțumesc.
Și ăsta.
Vă mulțumesc.
Mult noroc!
Să nu mori!
Vă mulțumesc tuturor!
- Scuze că te-am chemat pe nepusă masă. - Nu-i nimic. Îți mulțumesc.
Și eu eram curioasă.
Izuru, tu vii pe asta.
- Hiiragi, pe cealaltă. - Bine.
Mulțumesc.
Ai văzut-o pe Tsumugi?
Da, dar m-a lăsat în urmă.
- Și să urmărești pe cineva e distractiv. - Da?
Pornim!
Tsumugi!
Satul e complet înghețat.
Hiiragi!
De aici mergem pe jos.
Poteca spre sanctuar ar trebui să fie aici.
Ce?
Sunt atâtea duhuri!
Luați-o înainte!
Izuru!
Hiiragi, du-te!
Poți ajunge pe Insula Oni prin puțul de dedesubt!
Dar...
Găsește-o pe Tsumugi!
Înapoi!
Aoi!
- Ne ducem s-o anunțăm pe Gozen. - Știu ce e de făcut.
Mirosul ăla...
Puțul...
Să fie oare...
E Insula Oni.
Mamă!
Un izvor termal.
E oare sanctuarul?
Tsumugi!
Atunci nu vor folosi poteca de la miazănoapte.
Să trimitem oameni pe Podul al Doilea!
Dacă separăm duhurile, sunt câte doi la fiecare.
Am înțeles.
Mesageri de la Poarta de Nord la Podul al Doilea!
Am înțeles!
Dacă e fată, ce zici de „Tsumugi”?
Tată?
Ce nume adorabil!
- A mișcat. - Chiar?
- Mamă! - I-o fi plăcut numele.
Eu sunt?
Cucu!
Mamă!
Ești acolo?
Nu te voi uita niciodată.
Totul ți se datorează.
Să fii vrednică în ceea ce faci!
Tsumugi!
Îmi pare rău!
Trebuie să-i protejez pe toți.
Tsumugi!
Duhurile Zăpezii s-au întors.
- 'Neața! - Bună dimineața!
Mersi că cureți zăpada.
Am adus niște mâncare.
Repede!
Ai grijă, bine?
- Mă simt revigorată. - Toți par atât de fericiți!
Am făcut alegerea corectă, nu?
- Oni aduc norocul! - Văleu!
Îi invidiez.
De ce am fost doar eu?
M-am săturat.
Mamă!
N-am știut niciodată nimic despre tine.
Dar tot eram supărată pe tine.
Mă juram că erai groaznică.
Astfel, nu era vina mea.
Faptul că plecaseși nu mai era din cauza mea.
Mamă!
Îmi pare rău.
Mamă?
Tsumugi?
Tu ești? Unde ești?
Aici.
Chiar aici.
Mamă!
Tsumugi!
Mamă!
Tsumugi, îmi pare rău.
Îmi ești nespus de dragă. Deci, de ce?
De ce te-am părăsit?
Nu-i nimic.
Hai să mergem acasă!
Și tata așteaptă.
Am atâtea de spus.
Vreau să îți prezint pe cineva.
Ce se întâmplă? Tsumugi!
Va îngropa totul!
Ce se petrece? E beznă.
Da. A venit o avalanșă.
De-abia mă pot mișca.
E călduț...
Așa deci.
Urmele lui Hiiragi?
Ba nu.
Vin cu tine.
Nu! Să nu îndrăznești!
Du-mă la Sanctuarul Hie!
- Acum ce mai vrei? - Nu te pot lăsa singură.
Voi lucra din greu. Lăsați-ne să rămânem!
Am ajuns până aici datorită lui Hiiragi.
Ea e...
Vă rog să o ajutați!
Mulțumim pentru tot!
La revedere!
Pa!
Toți cei cu care m-am întâlnit m-au făcut cea care sunt azi.
Mă bucur că te-am cunoscut, Hiiragi.
Trebuie să fiu conectată și cu Hiiragi!
Hiiragi!
Vreau să fac tot ce pot pentru tine.
Hiiragi?
Hiiragi!
Îi plătesc eu biletul, dacă nu vă deranjează.
Sunteți împreună?
Da.
Tsumugi?
Tsumugi!
Slavă cerului! Ești în viață.
Hiiragi?
De ce...
După ce m-ai lăsat în urmă, m-am gândit ce voiam să fac.
Mi-am acceptat adevăratele sentimente și asta m-a întărit,
iar ceilalți m-au susținut.
„Adevăratele sentimente”?
Da. Voiam să fiu cu tine.
Asta înseamnă...
Așteaptă!
Ce?
Shion!
Izuru!
- Ce s-a întâmplat? Ești teafără? - Tsumugi nu s-a întors.
Deci ai văzut-o?
Privește!
Ce?
Tsumugi?
Mamă!
Tsumugi!
Bun-venit acasă, mamă!
Mă bucur că m-am întors.
Te-ai făcut mare.
Iartă-mă că te-am făcut să te simți singură.
Eu m-am convins că eram singură, dar...
Îl aveam pe tata
și l-am cunoscut pe Hiiragi.
Deci n-am fost nicio clipă singură, mamă.
Nu, așa e. Mă bucur nespus.
Să mergem acasă!
Și tu, Hiiragi!
Eu trebuie să plec.
Așa deci.
Atunci, du-te!
Hiiragi!
Mulțumesc!
Hiiragi!
Ai grijă la întoarcere!
Hiiragi!
Salut-o pe sora ta din partea mea!
Hiiragi!
- Să te grăbești! - Bine.
Și satul ascuns va trebui să se schimbe.
Hiiragi!
Unde ai fost?
Ești teafăr? Mi-am făcut griji!
- Cei doi... - Iartă-mă că te-am îngrijorat.
Am atâtea să-ți spun.
Să mergem acasă!
Se închid ușile!
O secundă! Cobor.
Tsumugi?
Tsumugi!
Hiiragi! Aici erai!
Ce?
- N-ai venit să mă vezi. - Ce?
Am tot încercat să intru,
dar drumul ducea altundeva.
- Pesemne că doar un oni poate intra. - Serios?
Deci a mers bine discuția cu tatăl tău?
Da. S-ar putea să mai dureze, dar acum e mai bine.
Poftim!
Mulțumesc.
Hiiragi, eu...
Am venit și să îți spun ce simt cu adevărat.
Stai așa! Eu primul.
În niciun caz.
E rândul meu, nu?
Subtitrarea: Nicu Teodorescu