Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
‫אימא.‬ ‫-היי, חמודה.‬
‫ראית את הצמיד שלי?‬
‫איזה צמיד?‬
‫זה שאני תמיד עונדת.‬
‫שקיבלתי מאבא.‬
‫רגע.‬
‫אוי.‬
‫יכול להיות שהוא נשאר לי בבית.‬
‫אל תדאגי. אחפש לך אותו, טוב?‬
‫צ׳ונה ולסקז.‬
‫תורך. בלי לחץ.‬ ‫-כן, אבא.‬
‫בהצלחה!‬ ‫-מכאן.‬
‫לורינה דומינגז.‬
‫זאת אני.‬ ‫-את הבאה בתור. תתכונני.‬
‫תציגו את הבאה בתור.‬
‫ועכשיו, הנה היא, גבירותיי ורבותיי.‬
‫לורינה דומינגז!‬
‫אדוני, מה לעשות? להמשיך?‬
‫אדוני!‬
‫טוב, קדימה.‬
‫מי כיבה את האור?‬
‫אני מבקש את סליחתכם, יש לנו תקלה טכנית.‬
‫- נס של שיר אחד -‬
‫ועכשיו,‬
‫האלופה הבאה‬
‫היא כמובן…‬
‫צ׳ונה ולסקז!‬
‫מזל טוב!‬
‫מזל טוב, צ׳ונה!‬
‫נכון שהיא מהממת?‬
‫צ׳ונה!‬
‫אכין את החפצים שלנו, טוב?‬
‫צ׳ונה ולסקז באמת נהדרת.‬
‫וכזאת חמודה!‬
‫היא בהחלט מוכשרת.‬
‫״האזינו בלי דעות קדומות״.‬
‫כן, זה שם האלבום. חפשי אותו שם.‬
‫זה זה?‬
‫הנה זה.‬ ‫-איפה?‬
‫היי, סלחי לי.‬
‫את מתכוונת לקנות את זה?‬
‫לא, אני עובדת פה.‬
‫אוקיי. חשבתי שאת קונה.‬ ‫-אתה מעוניין?‬
‫כן.‬ ‫-קח.‬
‫תרצה עוד משהו?‬
‫לא, אנחנו בסדר.‬ ‫-טוב.‬
‫משלמים בקופה.‬ ‫-אוקיי.‬
‫טוב שהיא שינתה את השם‬
‫מצ׳ונה ולסקז לרג׳ינה ולסקז.‬ ‫-כן.‬
‫רג׳ינה!‬ ‫-כמה שהיא יפה!‬
‫לורינסקי, בואי הנה.‬
‫מדהים!‬
‫נכון? תראה.‬ ‫-אין מילים. אנחנו דומים…‬
‫מה את עושה שם? את אמורה להיות בפנים.‬
‫אני רק סידרתי קלטות, והיה לקוח שחיפש משהו.‬
‫לזה קוראים יוזמה.‬
‫את באמת צריכה לנסוע לעבוד בחו״ל?‬
‫רוצים לעקל לנו את הבית.‬
‫ואמיל השאיר אחריו המון חובות.‬
‫לא אוכל לשלם אותם בלי לנסוע לחו״ל.‬
‫זה לא מסוכן מדי?‬
‫את תהיי מהגרת לא חוקית.‬
‫המון אנשים עושים את זה.‬
‫אילו הייתי עשירה…‬
‫הייתי מסדרת הכול.‬
‫אבל…‬
‫אין לי כלום.‬
‫אפילו אבא של לין־לין…‬
‫אנחנו לא רואים ממנו אגורה.‬
‫אבל יהיה בסדר.‬
‫אל תדאגי לי.‬
‫אעשה את זה למען הבת שלי.‬
‫קאט! טייק טוב! נעבור לשוט הבא.‬
‫ג׳וסלין, חכי שם.‬ ‫-טוב.‬
‫נעבור לזווית הבאה. זריז.‬
‫טוב. כן…‬
‫לין! אחכה לך שם.‬
‫את בסדר?‬
‫לו.‬
‫לין־לין!‬
‫בואי נלך.‬ ‫-סליחה, נרדמתי.‬
‫זה בסדר.‬ ‫-בואי נלך.‬
‫- אלבומים חדשים -‬
‫מי זה?‬
‫היי! מה אתה עושה שם?‬
‫חיכינו לך למטה!‬
‫כלום, אבא.‬
‫מה קורה בבניין הסמוך?‬
‫מישהי שרה שם. היא הייתה מוכשרת.‬
‫נדמה לי שיש שם אודישנים ל״האלוף הבא״.‬
‫אולי היא תזכה, אבא.‬
‫מי?‬
‫הבחורה ששרה!‬
‫בוא נלך הביתה.‬
‫היי, אנטוי…‬
‫במקום לעזור לנו אתה עושה שטויות.‬
‫אנחנו צריכים לקנות אוכל. קדימה!‬
‫בוא.‬
‫אני בא.‬
‫קח את זה.‬ ‫-בוס!‬
‫מה אתה עושה?‬ ‫-היי.‬
‫אני כבר חוזר. אני רק בודק משהו.‬
‫- ב. מנגרפ אמנות -‬
‫תעשה את זה אחר כך! קודם כול בוא נאכל!‬
‫מזל טוב! צ׳ונה ולסקז‬ ‫תחרות האלוף הבא 84׳ -‬
‫מה?‬
‫למה היא לא זכתה?‬
‫היי!‬
‫מה נפל שם?‬
‫סליחה…‬
‫זה בסדר, נסדר את זה.‬
‫דונסקי!‬
‫לא הנדת עפעף!‬
‫שום תגובה! שום רגש!‬
‫לכי לשם!‬
‫אוי לא! זה נפל!‬
‫נטפל בזה, אדוני.‬ ‫-זה נפל!‬
‫תחזיקי, דונסקי.‬
‫סליחה.‬
‫תבדקי אם משהו נשבר.‬
‫סליחה, אדוני.‬
‫סליחה?‬
‫מי זה? הוא קנה משהו?‬
‫ממזר.‬
‫- מנגרפ אמנות -‬
‫אבא.‬ ‫-היי.‬
‫נו, אבא?‬
‫השמיעו שיר שלנו ברדיו?‬
‫חזרו אליך מאחת מחברות התקליטים?‬
‫אף אחד לא התקשר.‬
‫אתה יודע מה, אבא?‬
‫ראיתי אותה.‬
‫את מי?‬
‫את לורינה.‬
‫את מי?‬ ‫-אותה!‬
‫הבחורה מהציור.‬
‫זאת ששרה על הגג.‬
‫סוף סוף אוכל לסיים את זה.‬
‫יופי לך.‬
‫מצאת עבודה?‬
‫יש לי עבודה, אבא.‬
‫מה?‬
‫הפרוטות שאתה מרוויח בהופעות?‬
‫לכן אנחנו כותבים שירים, אבא.‬
‫רק עוד קצת סבלנות.‬
‫אני כבר מרגיש את זה. אנחנו נצליח.‬
‫אתה מקרה אבוד.‬
‫בינתיים, עד שתצליח,‬ ‫תסיים לצייר את האותיות.‬
‫דונג עוד לא הגיע. כואב לי הגב.‬
‫טוב, אבא.‬
‫אחליף בגדים.‬
‫שלום.‬
‫שרון קונטה. אלבום מצוין.‬
‫כן. בשביל אבא שלי.‬
‫הוא אוהב שירים ישנים.‬
‫כמה זה?‬
‫150.‬
‫מושלם.‬
‫תודה.‬
‫אבא שלי אמר שזה האלבום שפרסם אותה.‬
‫כמו רג׳ינה שזכתה בתחרות השירה.‬
‫אתה יודע הרבה על מוזיקה פיליפינית.‬ ‫-כן.‬
‫גם את, נכון?‬
‫השתתפת בתחרות שירה?‬
‫ב…‬
‫״האלוף הבא״, לא?‬
‫רגע.‬
‫אני מכירה אותך.‬
‫מה?‬
‫עשית פה בלגן בפעם שעברה, לא?‬
‫רגע אחד.‬
‫איך ידעת על התחרות?‬
‫ב־1984?‬
‫בוא הנה.‬ ‫-למה?‬
‫בוא איתי.‬ ‫-מה אמרתי?‬
‫לורינסקי! מה את עושה?‬
‫אדוני!‬
‫הוא גנב!‬
‫אני לוקחת אותו לשומר.‬
‫זה לא נכון!‬ ‫-שתוק!‬
‫שילמתי על זה!‬ ‫-בוא הנה…‬
‫מי הטמבל הזה?‬
‫לאן אנחנו הולכים?‬
‫לא גנבתי כלום. למה אמרת את זה?‬
‫מי אתה?‬
‫למה אתה יודע כל כך הרבה?‬
‫רגע.‬
‫אסביר הכול, בסדר?‬
‫בלי פרנויה.‬
‫אין לי שום פרנויה. נו?‬
‫1984.‬
‫היית על הגג.‬
‫מישהו מחא לך כפיים.‬
‫כן, נראה לי שאני זוכרת. אז מה?‬
‫זה הייתי אני.‬
‫אני מחאתי כפיים.‬
‫זה היית אתה?‬
‫כן.‬
‫הייתי המום מהשירה שלך.‬
‫אבל התביישתי, אז התחבאתי.‬
‫כשהצצתי, כבר לא היית שם.‬
‫ואז שמעתי שרג׳ינה זכתה בתחרות.‬
‫אז מה אם לא זכיתי?‬
‫ולמה אתה כל פעם בא לחנות התקליטים?‬
‫אולי‬
‫אני פשוט רוצה לדעת‬
‫למה לא השתתפת בתחרות שוב.‬
‫את שרה ממש יפה.‬
‫רגע. שנייה.‬
‫נראה שאתה יודע עליי המון. ומה איתך?‬
‫מה התפקיד שלך בעולם הזה?‬
‫סליחה.‬
‫אני אנטוי מנגרפ.‬
‫אני כותב שירים‬
‫ושר בלהקה.‬
‫אנחנו מחכים שישמיעו את השיר שלנו ברדיו‬
‫כדי שאנשים יכירו אותנו.‬
‫רגע.‬
‫קחי.‬
‫תקשיבי.‬
‫זה אתה?‬ ‫-כן.‬
‫זה אתה ששר?‬ ‫-זה אני.‬
‫מה?‬
‫זה טוב? מה דעתך?‬
‫זה בסדר.‬
‫לא מסובך.‬
‫פופ רוק.‬
‫בכל אופן, בהצלחה עם הלהקה שלך.‬
‫אני מקווה שישמיעו אתכם ברדיו.‬
‫תודה?‬
‫אנטוי?‬
‫היי.‬
‫מה את עושה פה?‬
‫בת דודה שלי בצילומים ואני מחכה. ואתה?‬
‫היו צריכים גיטריסט לתוכנית אחרת.‬
‫אז אתה באמת מוזיקאי!‬
‫כן! אמרתי לך את האמת.‬
‫את פרנואידית.‬ ‫-אני לא פרנואידית!‬
‫הנה. לורינה דומינגז.‬
‫אני עובדת בחנות תקליטים,‬
‫הפסדתי בתחרות שירה ב־1984,‬
‫ועכשיו אני העוזרת האישית של בת דודה שלי.‬
‫את עוזבת?‬
‫לא.‬
‫זה יימשך עוד הרבה.‬
‫הייתי מנומנמת, אז יצאתי. וקר שם נורא.‬
‫אפשר להישאר איתך קצת?‬
‫תלוי בך.‬
‫יופי. סבבה.‬
‫בואי נלך.‬
‫את יכולה כבר לענות לשאלה שלי?‬
‫איזו שאלה?‬
‫למה לא השתתפת שוב בתחרות?‬
‫לא, זאת הייתה אמורה‬ ‫להיות התחרות האחרונה שלי.‬
‫ההזדמנות האחרונה שלי להצליח.‬
‫אבל, אתה יודע,‬
‫הייתי לחוצה מדי, ו…‬
‫לא הצלחתי לשיר.‬
‫אפילו כיבו את האורות.‬
‫ומאז לא היית באף תחרות?‬
‫לא רצית לשיר יותר?‬
‫זה לא שלא רציתי,‬
‫זה פשוט כבר לא היה בעדיפות גבוהה.‬
‫הבנתי. במה עוסקים ההורים שלך?‬
‫אימא שלי‬
‫שם!‬
‫בסן פרנסיסקו.‬
‫היא מטפלת.‬
‫ואבא שלי‬
‫נהג מונית.‬
‫היה נהג מונית.‬
‫מצטער.‬
‫זה בסדר, זה היה מזמן.‬
‫אילו ניצחתי בתחרות ההיא,‬
‫אימא שלי לא הייתה צריכה לעבוד בחו״ל.‬
‫אל תדברי ככה.‬
‫היא רק רוצה חיים טובים יותר.‬
‫נכון!‬
‫ואתה?‬
‫העתיד שלך כבר נקבע?‬
‫עוד לא.‬
‫בואי נשב פה.‬
‫בסדר.‬
‫לא, ממש לא.‬
‫אבא שלי עדיין דואג לי,‬
‫למרות שאני כבר גדול.‬
‫הוא אומר שאני רק מנגן‬ ‫עם הלהקה שלי ומרוויח פרוטות.‬
‫ואימא שלך?‬
‫אימא שלי פינקה אותי.‬
‫כשהייתה בחיים.‬
‫מצטערת.‬
‫זה היה מזמן.‬
‫כשעוד הייתי בתיכון.‬
‫אימא שלי חלתה.‬
‫אבל כשהיא נפטרה, הקמתי להקה.‬
‫חבל שאימא שלך לא זכתה לראות את זה.‬
‫אני יודע.‬
‫זה בסדר. גם אם התוכנית שלנו להיות צמד‬ ‫לא יצאה לפועל,‬
‫הקמתי את ההרכב ״הלהקה של טסה״ בקולג׳.‬
‫לאימא שלי קראו ״טסה״.‬
‫מדהים!‬
‫בקולג׳? איזה תואר יש לך?‬
‫בינתיים אין! עוד לא סיימתי את הלימודים.‬
‫עדיין חסרות לי יחידות.‬
‫אבל למדתי אמנות.‬
‫כמו אבא שלי.‬
‫אבל…‬
‫אני עסוק מדי עם הלהקה שלי.‬
‫טוב שחוזה ההעסקה שלי פג.‬
‫לפחות עכשיו יש לי זמן להתמקד בלהקה שלי.‬
‫אנחנו רוצים להצליח כמו בון ג׳ובי.‬
‫יש לו המון שירים ואלבומים מצליחים.‬ ‫זאת השאיפה.‬
‫זה גם מה שאני רוצה.‬
‫אני רוצה להביא נחת לאימא שלי.‬
‫אני רוצה שהיא תראה אותי שרה על במה גדולה,‬
‫בהופעה. זאת השאיפה.‬
‫רוצה להצטרף ללהקה שלנו?‬
‫מה, שוב בתור עוזרת אישית?‬
‫לא, לא ככה.‬
‫בתור זמרת!‬ ‫-אוי לא.‬
‫נוכל להגשים את החלומות שלנו ביחד.‬
‫ואיך בדיוק נעשה את זה?‬
‫נקליט קלטת דמו.‬
‫ואז ישמיעו את השיר שלנו ברדיו.‬
‫ואז נצליח.‬
‫ואז המופע מהחלומות שלך יהפוך למציאות.‬
‫דיל?‬
‫רק רגע!‬
‫תן לי לחשוב על זה. אני אדם עסוק.‬
‫סליחה, יש לך עט ונייר?‬
‫כן, שנייה.‬
‫קחי.‬
‫של מי הכתובת הזאת?‬
‫כשתחליטי,‬
‫תגיעי לכתובת הזאת בראשון אחה״צ.‬
‫שם אנחנו עושים חזרות.‬
‫בלי לחץ.‬
‫בטח. בלי לחץ.‬
‫תעצור לי בבקשה. הנה הכסף.‬
‫נו, טוי? מה יהיה?‬ ‫החברה החדשה להקה תגיע?‬
‫אולי היא לא מוצאת את הבית של איגי.‬
‫איך אמרת שקראו לה?‬
‫מרדית׳.‬
‫לכן אני מתמסטל. כדי לשכוח את זה.‬
‫אבל אתה זוכר איך קראו לה באמת?‬
‫מריו.‬ ‫-מריו!‬
‫הגדול.‬ ‫-אדוני…‬
‫היי.‬ ‫-היי.‬
‫סליחה, איחרתי?‬ ‫-כן.‬
‫זה בסדר.‬ ‫-עוד לא!‬
‫הזמן הוא יחסי.‬
‫חבר׳ה, זאת לורינה.‬
‫לורינה, זאת הלהקה שלנו.‬
‫שלום.‬ ‫-זה פרנסיס,‬
‫המתופף שלנו.‬
‫זה OD, הגיטריסט.‬
‫איגי, הבסיסט.‬
‫זה הבית של איגי. האולפן בפנים.‬
‫את מעשנת גנג׳ה?‬
‫היי! אידיוט!‬ ‫-לא.‬
‫לא תודה.‬ ‫-שים את זה בצד!‬
‫איזה חמור.‬
‫רוצה לראות את האולפן?‬
‫בטח.‬ ‫-בואי.‬
‫תיכנסי.‬
‫זה האולפן. פה אנחנו עושים חזרות.‬
‫סליחה על הבלגן.‬
‫לא, זה בסדר.‬
‫מגניב פה.‬ ‫-מבולגן מדי.‬
‫אני שמה את זה פה.‬
‫תרגישי כמו בבית.‬ ‫-תודה.‬
‫אולפני איגי.‬
‫איזה שירים את מכירה?‬
‫קחי.‬ ‫-בוא נראה.‬
‫תבחרי.‬
‫איזה שיר שאני רוצה?‬ ‫-כן.‬
‫אפשר את זה?‬
‫את זה?‬
‫בטח.‬
‫טוב.‬ ‫-זה מושלם.‬
‫טוב. אתם יודעים מה לעשות.‬
‫מתחילים?‬ ‫-כן.‬
‫OD, תעבור לסי. קצת יותר גבוה.‬
‫טוב.‬ ‫-אקורד סי.‬
‫סי?‬ ‫-סי.‬
‫בסדר?‬ ‫-כן.‬
‫פשוט ננגן וניהנה.‬
‫קדימה.‬
‫אמרתי לאשתי שאחזור הביתה מוקדם.‬
‫ניפגש בחזרה הבאה, טוב?‬
‫את יודעת, OD…‬
‫למרות שיש לו משפחה,‬
‫הוא לא מפספס אף חזרה.‬
‫השנה, אם לא תקרה הפריצה שלנו,‬
‫נלך איש־איש לדרכו.‬
‫מה פתאום, ניפרד? בשום אופן.‬
‫אנחנו נצליח בגדול.‬
‫OD! רד לסול!‬
‫דווקא עכשיו, חבר׳ה.‬
‫גם לורינה איתנו בלהקה.‬
‫הצלחתי באודישן?‬
‫היה מעולה!‬ ‫-כן!‬
‫מושלם!‬
‫כן! מעולה!‬
‫הנה. הגענו.‬
‫את גרה פה?‬
‫כן.‬
‫את חיה לבד?‬ ‫-בית יפה!‬
‫לא, זה הבית של דודה שלי. אימא של לין־לין.‬
‫תודה רבה.‬ ‫-בכיף.‬
‫להתראות.‬
‫לורינה, חכי.‬
‫מה?‬
‫רציתי לבקש את המספר שלך.‬
‫למה?‬
‫את יודעת, כדי לתאם חזרות.‬
‫שאוכל להודיע לך.‬ ‫-תביא.‬
‫יופי.‬
‫אתקשר.‬ ‫-להתראות. תודה.‬
‫טוב.‬ ‫-ביי!‬
‫להתראות.‬ ‫-לילה טוב.‬
‫לילה טוב!‬
‫טמבל.‬
‫עליתי עליך, אנטוי.‬ ‫-מה? משוגע.‬
‫לעזאזל…‬ ‫-למה?‬
‫מצאת לנו סולנית, וכבר אתה מתחיל איתה.‬
‫אבל אנטוי, תזכור…‬
‫בפעם האחרונה שהתאהבת, הלהקה התפרקה.‬
‫אני נשבע לכם שלא אעזוב את הלהקה.‬
‫אנחנו לא נתפרק.‬
‫להאמין לו?‬
‫תאמינו לי כי זהו זה.‬
‫לא משכנע.‬ ‫-זהו זה.‬
‫שמעתם פעם על ״ראשי המחק״?‬
‫אנחנו רק רוצים לכתוב שיר ש…‬
‫שיביע‬
‫את הרגשות האותנטיים של הזמר האלמוני.‬
‫הלו?‬ ‫-הלו?‬
‫לורינה, זה אני, אנטוי.‬
‫מה קורה? לא היינו ביחד לפני רגע?‬
‫כן, אה?‬
‫כבר אכלת?‬
‫מה?‬
‫שאלתי אם כבר אכלת.‬
‫כן, אכלתי.‬
‫ואתה?‬
‫כן, גם אני.‬
‫איזה שיר פיליפיני הוא האהוב עליך?‬
‫השיר האהוב עליי?‬
‫אולי השיר של בזיל ולדז.‬
‫״כשיורד גשם ואני איתך.״‬
‫תשובה טובה.‬
‫שלי…‬
‫תלוי במצב הרוח.‬
‫איך את בוחרת מה לשיר בתחרות שירה?‬
‫גם זה תלוי במצב הרוח?‬
‫לא.‬
‫אבא שלי.‬
‫הוא תמיד עזר לי להתכונן לתחרויות שירה.‬
‫אולי זו הסיבה שאני נלחצת.‬
‫זאת הייתה הפעם הראשונה‬
‫שהשתתפתי בתחרות אחרי שהוא נפטר.‬
‫זה מסביר את זה.‬
‫כשיגיע תורנו לשיר, את חושבת שתילחצי?‬
‫אני חושב שלא.‬
‫למה?‬
‫כי נהיה שם איתך.‬
‫חוץ מזה,‬
‫אהיה לצדך כל הזמן.‬
‫לא אעזוב אותך.‬
‫היי, אני מכיר את זה!‬
‫זה ״קו לגן עדן״.‬ ‫-כן.‬
‫בגלל שהאקורדים קלים.‬
‫זה היחיד שאני מכירה.‬
‫אמרתי לך, אני לא כזאת טובה.‬
‫זה נשמע לא רע.‬
‫אבל לא טוב כמוך.‬
‫בעצם,‬
‫יש לי וידוי.‬
‫מה?‬
‫גם לי חסרות יחידות לתואר.‬
‫מאיפה אתה במקור?‬
‫מאיליגן.‬
‫אז אתה ביסאיה? אתה דובר ביסאיה?‬
‫קצת.‬
‫איך אומרים‬
‫״בוקר טוב״?‬
‫מאיונג בונטנג.‬
‫כן.‬
‫את רואה? שוב למדת ממני משהו.‬
‫כן, אה?‬
‫אל תדאג.‬
‫בפעם הבאה, אני אלמד אותך משהו.‬
‫מה למשל?‬
‫משהו. אחשוב על משהו.‬
‫בסדר. מצפה לזה.‬
‫את יודעת שאני לא יכול לסרב לך.‬
‫מי הקראש שלך?‬
‫אין לי קראש.‬
‫באמת? איך?‬
‫לורינסקי.‬
‫את מכירה אותו?‬
‫אגש אליו. רק רגע.‬
‫לא נראה שהוא מעוניין לקנות.‬
‫הוא סתם מסתכל שעות.‬
‫הוא לא קונה…‬ ‫-היי.‬
‫היי.‬ ‫-אתה מתכוון לקנות משהו?‬
‫לא.‬
‫אז מה אתה עושה פה?‬
‫מחכה לך.‬
‫למה? אני באמצע משמרת.‬
‫אני יודע.‬
‫לכן אני מחכה כדי לקחת אותך הביתה.‬
‫למה אתה לוקח אותי הביתה?‬
‫- אני מחבב אותך… -‬
‫מה?‬
‫אני צריך להגיד את זה?‬
‫לא.‬
‫יש לי עיניים.‬
‫בסדר.‬
‫אחכה לך בחוץ. אני לא רוצה לסבך אותך.‬
‫אקח אותך הביתה, טוב?‬
‫אוקיי.‬
‫מה שתחליט..‬
‫מה שאחליט.‬
‫אחכה לך.‬
‫למה?‬
‫אני יודע שאת עייפה.‬
‫זה לא כזה כבד.‬ ‫-לא.‬
‫זה בסדר.‬ ‫-אני לא נכה.‬
‫זאת לין־לין.‬ ‫-מגניב.‬
‫לין! הנה האוכל שלך.‬
‫אטה לו! בדיוק בזמן!‬
‫אני מתה מרעב. תודה!‬
‫לין, זה אנטוי.‬
‫אנטוי, זאת לין־לין, בת דודה שלי.‬ ‫-שלום.‬
‫שלום.‬
‫אטה לו!‬ ‫זה הבן שאת כל הזמן מדברת איתו בטלפון?‬
‫כן.‬
‫מה את לוחשת? הוא עומד פה.‬
‫כן, זה הוא.‬
‫הוא הבטיח לקחת אותנו הביתה אחר כך.‬
‫באמת?‬ ‫-כן.‬
‫כן, אבל היה עיכוב בצילומים.‬ ‫נהיה כאן עד הבוקר.‬
‫זה בסדר?‬
‫זה בסדר.‬
‫אנחנו עדיין ערניים.‬
‫נכון?‬ ‫-כן.‬
‫אתם בטוחים?‬
‫כן, ברור. נכון?‬
‫מהר!‬ ‫-לא יתפסו אותנו פה?‬
‫לא, סמוך עליי.‬
‫מהר!‬
‫וואו!‬
‫מגניב, נכון?‬
‫איזה מגניב! ממי שמעת על זה?‬
‫מג׳ים, השומר למטה.‬
‫פה אני מחכה ללין־לין.‬
‫איזה מגניב!‬
‫אז עכשיו אנחנו תיקו.‬
‫נודע לי ממך על מקום חדש.‬
‫יופי.‬
‫את יודעת של מי זה?‬
‫מכירה?‬
‫של זומה, כמובן!‬
‫קל מדי.‬
‫זה…‬
‫מי זה?‬
‫מכיר?‬
‫זה שד!‬
‫למה זרקת את התינוק?‬
‫מה תינוק? זה תינוק? זה טיאנק!‬
‫זה טיאנק?‬
‫הוא חמוד!‬ ‫-תראי את הפנים שלו!‬
‫תראי את הפנים שלו!‬
‫כמעט חטפתי התקף לב.‬
‫אני עדיין זוכר.‬
‫נגמר המשחק.‬ ‫-כן.‬
‫תיקו 7.‬ ‫-7?‬
‫כן.‬ ‫-טוב.‬
‫ג׳וסלין היא מקצוענית, אה?‬
‫היא יכולה לעבוד בשעות כאלה?‬
‫בטח. היא רגילה לזה.‬
‫האולפן הוא מגרש המשחקים שלה.‬
‫כשהלהקה שלנו תצליח,‬
‫אני אארגן לנו הכול.‬
‫הבנתי‬
‫שלהיות מפורסמת זה מפחיד.‬
‫כלומר, ממש מפורסמת.‬
‫זה להיות קיימת בעולם שהוא לא שלך.‬
‫ואז המוטיבציה היחידה שלך בכל יום‬
‫היא מה אנשים אחרים צריכים ממך.‬
‫צריך להמציא כל מיני גימיקים‬
‫ולעשות שערוריות כדי להישאר רלוונטי.‬
‫מתיש לחשוב על זה.‬
‫ומה איתך?‬
‫אתה מוכן לחיות ככה?‬
‫כן.‬
‫אני יכול לעמוד בזה.‬
‫תחשבי גם על הצד החיובי.‬
‫אם תהיי מפורסמת, יהיו לך יותר קשרים.‬
‫יהיו לך פריבילגיות.‬
‫לא יהיו לנו דאגות כשנהיה מפורסמים.‬
‫נוכל לעשות מה שנרצה.‬
‫אבל התהילה היא חולפת, לא?‬
‫ואם כבר לא תהיה מפורסם?‬
‫תאבד הכול.‬ ‫-כן. זה מה שאבא שלי אומר.‬
‫לורינה, תחשבי חיובי.‬
‫תמיד יש דרך לעשות את זה.‬
‫בייחוד אם את אוהבת את העיסוק שלך.‬
‫זה לא יימאס עלייך.‬
‫כן.‬
‫אז בוא נעשה עסק.‬
‫אם נראה שאנחנו עושים את זה בכוח,‬ ‫נפסיק לעשות את זה.‬
‫טוב.‬
‫מרסי!‬
‫קחי. איזה חום!‬
‫חם נורא בחוץ.‬
‫דודה…‬ ‫-יש לך אורח.‬
‫אימא, אני אכין שיעורים.‬ ‫-טוב.‬
‫אטה, קויה…‬
‫דודה, זה אנטוי. זאת דודה אסתר.‬
‫אימא של לין־לין.‬ ‫-נעים מאוד.‬
‫זה אתה שלורינה כל הזמן מדברת איתו בטלפון?‬
‫כן, זה אני.‬
‫לין־לין סיפרה לי עליך.‬
‫העיקר שלא תפגע בה, ושתשמור על לורינה.‬
‫דודה!‬
‫מה? רק שיהיה ברור.‬
‫אם זה יקרה, אסתבך עם כרמן.‬
‫אל תדאגי, דודה.‬
‫את יכולה להיות בטוחה, אני לא אפגע בלורינה.‬
‫הוא מבין מהר.‬ ‫-אז עכשיו הכול ברור.‬
‫טוב. אני אלך.‬
‫אבא.‬
‫בואי.‬
‫אבא, זאת לורינה,‬
‫חברה חדשה בלהקה שלנו.‬
‫בוקר טוב.‬ ‫-זה אבא שלי.‬
‫אה, את דוברת ביסאיה?‬
‫מה? מה הוא אמר?‬
‫לא, אבא. זה הדבר היחיד שהיא יודעת להגיד.‬
‫הבנתי.‬
‫בואי.‬
‫זאת שרון?‬
‫כן.‬
‫אני מצייר את הפנים שלה הרבה.‬ ‫אני כבר זוכר אותם בעל פה.‬
‫כן. אנטוי אמר שאתה אוהב את השירים שלה.‬
‫אני?‬
‫שרון?‬
‫לורינה, רק אמרתי את זה כדי שתשימי לב אליי.‬
‫סליחה.‬
‫אנטוי, אל תשקר.‬
‫אני יודע, אבא. לכן ביקשתי סליחה.‬
‫ומה זה?‬
‫מה זה? אפשר…‬
‫זה לא גמור. אל תסתכלי על זה.‬
‫אנטוי.‬ ‫-כן, אבא?‬
‫קח את פחית הצבע למעלה. הצבע כבר מעורבב.‬
‫טוב, אבא.‬
‫לורינה, אני תכף חוזר.‬ ‫-טוב.‬
‫אתה מצייר מעולה, אדון בן.‬
‫תודה.‬
‫אנטוי אמר שאתה עוסק בזה הרבה זמן.‬
‫כן.‬
‫מאז שנות השבעים.‬
‫כשעברתי הנה מהפרובינציה,‬
‫עבדתי כשליח של גלגלי פילם.‬
‫ואז הכרתי מישהו שצייר שלטי חוצות.‬
‫ככה פתחתי עסק משלי.‬
‫נראה שנהיה ערים כל הלילה.‬
‫אימא! אבא!‬
‫אל תדאג. אני אטפל בזה.‬
‫בואי!‬ ‫-אתה מיוזע כולך.‬
‫אלה היו הימים הטובים.‬
‫אבל עכשיו…‬
‫כבר לא.‬
‫אני לא יודע אם עוד יש לנו מקום‬ ‫בתעשיית הקולנוע הפיליפינית.‬
‫בטח שאתה עדיין נחוץ, אדון בן.‬
‫אני תמיד אומר לאנטוי‬
‫שהזמנים משתנים.‬
‫יום אחד,‬
‫אתה בצמרת,‬
‫ואז…‬
‫למחרת,‬
‫אתה מתרסק על הקרקע.‬
‫אתה מתפוגג כמו עשן.‬
‫בואי, אני רוצה להראות לך משהו.‬
‫אבל זה עוד לא מוכן, טוב?‬
‫הנה.‬ ‫-וואו!‬
‫זה טוב! אתה ציירת את זה?‬ ‫-כן.‬
‫נראה נהדר!‬
‫אני עוד צריך להדביק את זה.‬
‫אתה ממש מוכשר.‬ ‫-תודה.‬
‫אנטוי.‬
‫אתה חושב שהלקוחות של אבא שלך יחזרו?‬
‫בטח.‬
‫הוא הצייר הכי טוב בסביבה.‬
‫למה? מה הוא אמר לך?‬
‫תתעלמי ממנו.‬
‫הוא סתם מודאג.‬
‫כשמזדקנים נהיים רגישים יותר.‬
‫הנה. תקראי.‬
‫- לא אוותר עלייך -‬
‫זה השיר החדש שלנו.‬
‫אתה כתבת את זה?‬ ‫-כן.‬
‫סיימתי את המילים,‬ ‫אבל אני עדיין משכתב אותן.‬
‫אלמד אותך כשנתחיל בחזרות.‬
‫ואז נקליט את זה.‬
‫ואז נפיץ את זה לתחנות רדיו.‬
‫וזהו. ישמיעו אותנו.‬
‫אבל אם לא ישמיעו אותנו מיד?‬
‫מה נעשה?‬
‫כבר יש לי תוכנית לזה.‬
‫ערב להקות.‬
‫ערב להקות?‬ ‫-כן.‬
‫מה זה?‬
‫זה מין ערב הופעות.‬
‫מוזיקאים ולהקות שונות יהיו שם.‬
‫ואז כולנו ננגן.‬
‫יהיו שם אמרגנים ואנשים מחברות תקליטים.‬
‫אולי הם יחתימו אמנים שימצאו חן בעיניהם.‬
‫זה ערב להקות.‬
‫נופיע על הבמה?‬
‫כן.‬
‫כמו הופעה?‬
‫בערך. אבל באולם קטן.‬
‫גבירותיי ורבותיי, לורינה דומינגז!‬
‫לורינה, את בסדר?‬
‫מה קרה? שבי.‬
‫תנשמי. אני פה בשבילך.‬
‫תנשמי.‬
‫לאט לאט.‬
‫מה יהיה אם זה יקרה שוב בערב הלהקות?‬
‫אם שוב לא אצליח לשיר?‬
‫זה לא יקרה, לורינה.‬
‫תירגעי.‬
‫אנחנו נצליח.‬
‫תירגעי.‬
‫אני כאן, טוב?‬
‫זה האולפן שלנו.‬
‫גדול!‬
‫ההתגלות שדווחה בלה אוניון נחקרת כעת…‬
‫גימיק נחמד. תהילה בן רגע.‬
‫עד ספטמבר 1993,‬
‫כשנראה כי פסל מרים הבתולה‬ ‫מזיל דמעות של דם…‬
‫ניסים קורים!‬
‫השירים שלכם ממש טובים. אתה תאהב את זה.‬
‫מאושר.‬
‫תגידו לא לסמים.‬
‫תודה, אדוני!‬
‫תודה! עד הפעם הבאה!‬
‫מתעסקים בשטויות…‬ ‫-תודה, אדוני!‬
‫היי!‬ ‫-זהו זה!‬
‫זהו זה!‬ ‫-זהו זה, חבר׳ה!‬
‫תביא לראות.‬
‫איגי, אל תאבד את זה שוב.‬
‫יש לנו אלבום!‬
‫אנטוי, ואם הלהקה לא תצליח השנה?‬
‫משהו בטוח יקרה.‬
‫את יודעת מה התוכנית שלי ללהקה, נכון?‬
‫ואל תדאגי.‬
‫יש לי ביטחון מלא בנו.‬
‫בייחוד בך, לורינה.‬
‫בי?‬
‫כן.‬
‫מההתחלה.‬
‫מאז שראיתי אותך שרה על הגג.‬
‫הייתי המעריץ הכי גדול שלך מההתחלה.‬
‫לא יודע.‬
‫אולי אהבתי אותך כבר אז.‬
‫אתה אוהב אותי?‬
‫מה?‬
‫את לא מאמינה לי?‬
‫לא יודעת.‬
‫תני לי יד.‬
‫למה?‬
‫תני לי יד.‬
‫אבל למה?‬
‫תני לי יד. אל תפחדי.‬
‫נו כבר.‬
‫אני לא מוכנה, אנטוי. חכה.‬
‫לא אעשה לך משהו רע. פשוט תני לי יד.‬
‫לורינה,‬
‫אם את לא מאמינה שאני אוהב אותך…‬
‫עכשיו אני נלחצת.‬
‫פשוט תשמעי את זה.‬
‫הלחצת אותי לרגע!‬
‫למה? היי…‬
‫עבדתי קשה על זה.‬
‫רגע, מתי הכנת את זה?‬
‫אתה כזה סבלני!‬
‫התחלתי לעבוד על זה‬ ‫אחרי שראיתי אותך לראשונה בחנות התקליטים.‬
‫זאת בעצם הקלטת השנייה.‬
‫הראשונה נהרסה.‬
‫כשאת אוהבת את העיסוק שלך,‬
‫הכול נראה קל.‬
‫אלה כל האמנים שאני הכי אוהבת.‬
‫תראי את צד ב׳.‬
‫אני באמת צריך להגיד את זה?‬
‫או שאת עדיין מתכוונת‬ ‫לשאול למה בחרתי בשירים האלה?‬
‫אין צורך.‬
‫גם אני אוהבת אותך, אנטוי.‬
‫באמת?‬
‫רגע, באמת? ברצינות?‬ ‫-ברצינות.‬
‫זה נכון!‬ ‫-את באמת אוהבת אותי?‬
‫כשהשיער שלנו יאפיר,‬
‫גם אז תאהבי אותי?‬
‫מי שלא תהיה.‬
‫אנטוי.‬ ‫-שלום.‬
‫כבר מאוחר.‬ ‫-כן.‬
‫כדאי שתלך.‬ ‫-בדיוק התכוונתי.‬
‫כן.‬ ‫-הוא בדרך.‬
‫אצא.‬ ‫-אתה הולך?‬
‫כן.‬
‫-כן. לילה טוב!‬
‫לילה טוב.‬ ‫-לילה טוב.‬
‫לילה טוב, לין.‬ ‫-לילה טוב.‬
‫- לא אוותר עלייך‬ ‫הלהקה של טסה -‬
‫בואי.‬
‫לאן זה?‬
‫ל״קריב FM״,‬
‫להשאיר קלטת דמו.‬
‫תשאיר תעודה מזהה.‬
‫אין לנו תעודה מזהה.‬
‫אסור לעלות בלי תעודה מזהה.‬
‫טוב.‬
‫נבוא שוב.‬
‫תודה.‬ ‫-תודה.‬
‫- יציאת חירום -‬
‫1, 2,‬
‫3…‬
‫בואי. מהר.‬
‫איגי! חכה שם!‬
‫מהר!‬
‫קדימה!‬ ‫-רגע!‬
‫נראה לי ששברתי רגל!‬
‫תיכנסי!‬
‫הגענו.‬
‫הנה. רק עוד קצת.‬
‫אטה. הלהקה של טסה.‬
‫טוב.‬
‫הלהקה של טסה.‬
‫כשתשמע את השדרן‬ ‫אומר את שם הלהקה שלנו,‬
‫תלחץ על הכפתורים האלה, טוב? פליי ורקורד.‬
‫באותו זמן, טוב? באותו זמן.‬
‫כבר השמיעו את השיר שלנו?‬
‫עוד לא.‬
‫- רפובליקת הפיליפינים התחברה לאינטרנט -‬
‫- משרד דואר -‬
‫זה היה ממש מתיש.‬
‫כל המאמץ הזה רק בשביל שישמיעו אותנו ברדיו.‬
‫וזה אפילו לא בטוח.‬
‫לא כל שיר מושמע ברדיו, נכון?‬
‫טוב,‬
‫ככה השיטה עובדת פה.‬
‫אבל אתה יודע, חשבתי…‬
‫אולי נשלח את זה בדואר, כמו מכתב?‬
‫מה זאת אומרת?‬ ‫-כמו מכתב, אתה יודע.‬
‫נשלח את קלטת הדמו שלנו לתחנות רדיו.‬
‫ככה.‬
‫נשלחה.‬
‫זה היה מהיר. נכון?‬
‫זה יכול לעבוד.‬
‫אני היחיד שמנגן?‬
‫היי!‬ ‫-חבר׳ה!‬
‫היי.‬ ‫-מה קורה? כבר השמיעו אותנו?‬
‫עוד לא.‬
‫התקשרתי לאשתי. גם הם מקשיבים לרדיו.‬
‫שום דבר.‬
‫אנחנו מחכים כבר ימים.‬
‫עבר שבוע.‬
‫חבר׳ה,‬
‫לורינה ואני רוצים לספר לכם משהו.‬
‫אנחנו כבר יודעים.‬
‫זה ברור, לא?‬
‫אתם ביחד.‬
‫אידיוט!‬
‫אני היחיד?‬
‫לא!‬ ‫-זה לא זה!‬
‫זה.‬
‫מה זה?‬
‫נשתתף בזה.‬
‫ערב להקות?‬
‫גדול!‬ ‫-מעולה!‬
‫יפה.‬ ‫-ערב להקות.‬
‫היי, לורינסקי. החסרת המון עבודה.‬
‫את כל הזמן מאחרת. את לא מרוכזת.‬
‫הביצועים שלך הידרדרו כל כך‬
‫שנאלצתי לקבוע שדונסקי היא עובדת החודש.‬
‫אני נואש עד כדי כך! את מבינה מה אני אומר?‬
‫כשאני מאוהב, אני מרוכז יותר.‬
‫אני עובד קשה יותר, בגלל שהחיים יפים. לא?‬
‫היי, אנטוי!‬
‫אדוני, זה אנטוי, החבר של לורינה.‬
‫אנטוי, זה מר סנטוס, המנהל שלי.‬
‫היי. ערב טוב.‬
‫נעים להכיר.‬ ‫-שב פה.‬
‫תודה.‬
‫טוב.‬
‫ג׳וסלין, הכול טוב?‬
‫כן.‬
‫היי, מר סנטוס.‬
‫אנחנו רוצים להזמין אותך לערב הלהקות שלנו.‬
‫לא ידעתי שיש לך להקה.‬
‫יש לי.‬
‫לורינה ואני הסולנים.‬
‫מרשים.‬
‫אבדוק בלו״ז שלי, טוב?‬
‫אשתדל, בסדר?‬ ‫-בסדר.‬
‫תודה.‬ ‫-בכיף.‬
‫תודה.‬
‫מה?‬
‫מה הוא אמר?‬ ‫-הוא אמר ״בסדר״.‬
‫כן?‬
‫ערב טוב.‬
‫אעזור לך עם זה.‬
‫לא, זה בסדר. שוב חזרת מאוחר.‬
‫אכלת משהו?‬
‫כן.‬
‫תני לי.‬ ‫-לא, זה בסדר.‬
‫אני יודעת שהיית עם אנטוי,‬
‫אבל לא בטוח להסתובב בחוץ בשעות כאלה.‬
‫במיוחד בשבילך.‬
‫את אישה.‬
‫סליחה, דודה.‬
‫הלהקה שלנו בחזרות. זה מה שמעסיק אותי.‬
‫את יודעת, לורינה,‬
‫אני לא מנסה להתערב לך בתוכניות,‬
‫אבל זה באמת מה שאת רוצה לעשות בחיים?‬
‫הלו?‬
‫הלו, לורינה?‬
‫אימא!‬
‫אימא, מה שלומך?‬
‫אני נורא מתגעגעת אלייך.‬
‫גם אני אלייך.‬
‫אני נורא מתגעגעת.‬
‫אבל הולך לי נהדר פה.‬
‫מה שלום החבר שלך?‬
‫הוא נראה חתיך.‬
‫הוא נחמד, אימא. גם אנחנו בסדר.‬
‫מה איתך? מה שלומך?‬
‫אל תדאגי לי, חמודה.‬
‫יש לי הרבה חברים פה.‬
‫זה טוב.‬
‫אני מקווה לפגוש אותם יום אחד, אימא.‬
‫בעצם, זה מה שרציתי לספר לך.‬
‫קיבלתי תשובה מהאוניברסיטה.‬
‫התקבלת, לורינה!‬
‫באמת?‬
‫ובשורות עוד יותר טובות:‬
‫יש לי כסף לשכר הלימוד שלך!‬
‫את רק צריכה להנפיק לעצמך ויזת סטודנט‬
‫כדי שתוכלי להתחיל ללמוד‬ ‫בשנת הלימודים הקרובה.‬
‫חמודה…‬
‫סוף סוף נהיה שוב ביחד.‬
‫חיכינו לזה מספיק זמן, לא?‬
‫כן, אימא.‬
‫אתקשר שוב בקרוב, טוב?‬
‫שמרי על עצמך.‬
‫אני אוהבת אותך.‬
‫אוהבת אותך, אימא.‬
‫- ג׳וסלין אלוורז -‬
‫שלום!‬
‫להירגע!‬
‫תודה!‬
‫היי, ג׳וסלין! עכשיו אני!‬
‫תחתמי לי בבקשה!‬ ‫-טוב, תודה רבה.‬
‫ג׳וסלין, מה איתי?‬
‫להירגע!‬
‫אחד־אחד!‬ ‫-מה נסגר?‬
‫לא לעקוף בתור!‬ ‫-אני הייתי לפנייך!‬
‫מה? הייתי פה לפנייך!‬
‫לין־לין!‬
‫מהר! היא נפגעה!‬
‫עכשיו תורנו!‬ ‫-זוזי!‬
‫היא נפגעה!‬ ‫-עצרו!‬
‫לין, את יכולה לקום? את בסדר?‬
‫כן.‬
‫ג׳וסלין!‬
‫היא כל כך יפה!‬
‫כן, אני יכולה.‬
‫בוא הנה.‬
‫בואו ניסע.‬ ‫-ביי!‬
‫תיכנסי. אל תתעקשי.‬
‫פנו דרך!‬
‫לין, היד שלך בסדר?‬
‫תודה, אטה.‬ ‫-את בסדר?‬
‫כן.‬
‫אלוהים, ג׳וסלין.‬
‫מה קרה לך?‬
‫זו רק שריטה, אימא. זה שום דבר.‬
‫וכדאי שנתרגל לזה.‬
‫צריך להתחשב במעריצים.‬
‫איזה מין מעריצים יש לך? חולי כלבת?‬
‫ואם הם היו רוצים לפגוע בך?‬
‫אימא, אני בסדר. רואה?‬
‫יותר חזק!‬
‫תראו את הבקבוקים שלכם!‬
‫תנו בראש!‬
‫יאללה!‬
‫תודה רבה ל״פלוגת הטיפשים״!‬
‫תנו להם כפיים!‬
‫לא שומעים אתכם!‬
‫ועכשיו, קבלו את ההרכב המדהים הבא,‬
‫הלהקה של טסה!‬
‫תודה.‬
‫מה המצב?‬
‫ערב טוב.‬
‫אנחנו הלהקה של טסה,‬
‫ולשיר הזה קוראים ״לא אוותר עלייך״.‬
‫מקווה שתאהבו אותו.‬
‫איפה איגי?‬
‫תתמקמו.‬ ‫-אני מגיע!‬
‫אני כאן! סליחה.‬
‫הנה אני.‬ ‫-איפה היית?‬
‫רג׳ינה ולסקז בחוץ. ביקשתי חתימה!‬
‫- רג׳ינה -‬
‫דווקא עכשיו?‬ ‫-קדימה!‬
‫הנה זה.‬
‫מצטערים, זה על אמת. קדימה.‬
‫קדימה.‬ ‫-מוכנה?‬
‫רג׳ינה!‬
‫מוכנה?‬
‫אנטוי, תשיר אתה! קדימה!‬
‫- ג׳וסלין באה ממשפחה קשת יום -‬
‫להיות מפורסמת זה מפחיד.‬
‫זה להיות קיימת בעולם שהוא לא שלך.‬
‫אתה מוכן לחיות ככה?‬
‫ברכותיי. להתראות.‬
‫להתראות. תודה.‬
‫לא תצטער על זה.‬
‫להתראות.‬
‫אנטוי.‬ ‫-מותק. היי.‬
‫את בסדר?‬
‫אני בסדר.‬
‫מוכנה לבשורות טובות?‬ ‫-מה?‬
‫מותק,‬
‫יש לנו חוזה ניהול!‬
‫באמת?‬ ‫-כן!‬
‫מזל טוב!‬
‫הקהל היה מטורף, אה?‬
‫גדול!‬
‫פעם היינו מופיעים בברים,‬ ‫אבל אף אחד לא שם לב אלינו.‬
‫לכן הפסקנו. אבל הערב?‬
‫זה היה מטורף ואדיר!‬
‫מותק.‬
‫זה מה שחשבתי בשבילך.‬
‫נקליט עוד דמו,‬
‫אבל הפעם, תשירי סולו.‬
‫ואז ניתן את זה למר סנטוס,‬
‫ונוכל להקליט את האלבום שלנו ביחד.‬
‫תארי לך.‬
‫יהיה לך אלבום עם הלהקה וגם אלבום סולו.‬
‫זה יהיה אדיר.‬
‫רגע,‬
‫אתה רוצה שאקליט דמו?‬
‫כן.‬
‫מר סנטוס אמר לי קודם‬
‫שזה רעיון טוב שתהיה זמרת בלהקה.‬
‫אמרתי, ״מר סנטוס,‬
‫״אולי גם לורינה תקליט אלבום סולו.״‬
‫תחשבי על זה!‬
‫מר סנטוס יהיה גם המנהל שלך.‬
‫אבל זה לא חלק מהתוכנית, נכון?‬
‫כן.‬
‫אבל זה עדיין דבר טוב. נכון?‬
‫תהיי כמו לין־לין קודם.‬
‫רגע, אנטוי.‬
‫למה אתה מתכנן תוכניות בשבילי?‬
‫אנחנו רק מקליטים דמו, מותק.‬
‫וזאת התוכנית שלנו,‬
‫התוכנית שלנו בשבילך.‬
‫כדי שנוכל להיות מפורסמים ביחד.‬
‫התוכנית שלנו, או שלך?‬
‫מותק, על מה את מדברת? אני לא מבין.‬
‫אנטוי, טוב לי כשאנחנו ביחד.‬
‫אני אוהבת להיות איתך,‬
‫מפני שאני אוהבת אותך.‬
‫אני יודע.‬
‫ואני אוהב אותך מאוד.‬
‫לכן אני רוצה שנגשים‬ ‫את החלומות שלנו ביחד, זוכרת?‬
‫זה לא החלום שלי.‬
‫לורינה, אני לא מבין. אז מה החלום שלך?‬
‫כן, אנטוי. בהתחלה רציתי בזה.‬
‫היה כיף לחשוב‬
‫שנגשים את החלומות שלנו ביחד.‬
‫אבל ככל שאנחנו מתקרבים יותר…‬
‫אני רוצה להתרחק מהזרקורים.‬
‫אילו רציתי, יכולתי לחזור ולשיר איתך.‬
‫אבל אני לא רוצה.‬
‫אבל זה העולם שלנו, לא?‬ ‫-לא…‬
‫לא.‬
‫אני כאן רק בגלל שאני אוהבת אותך.‬
‫אני אוהבת אותך כל כך.‬
‫לכן שמתי בצד‬
‫את העולם שחלמתי עליו…‬
‫כדי להיות איתך עוד קצת.‬
‫אי אפשר בכוח.‬
‫אבל מה את באמת רוצה?‬
‫אנטוי, אני רוצה לחזור ללימודים.‬
‫אוקיי.‬
‫בטח.‬
‫חיים שקטים.‬
‫זה כל מה שאת רוצה?‬
‫אני רוצה להיות עם אימא שלי.‬
‫מה איתנו?‬
‫תבוא איתי לסן פרנסיסקו?‬
‫או שזה יהיה בכוח?‬
‫את יודעת שאני לא יכול לעזוב, נכון?‬
‫כן.‬
‫לא בכוח.‬
‫רגע, לורינה.‬
‫רגע.‬
‫מה זאת אומרת?‬
‫את עוזבת?‬
‫ומה איתנו?‬
‫אנחנו נפרדים?‬
‫או נשארים ביחד?‬
‫מה עכשיו?‬
‫תגידי לי, לורינה. איך זה עובד?‬
‫אולי הכי טוב שניפרד בינתיים.‬
‫מה?‬
‫למה?‬
‫להיפרד?‬
‫אנחנו נפרדים? עכשיו?‬
‫אנטוי…‬ ‫-עכשיו?‬
‫עכשיו? את עוזבת מחר?‬ ‫-בבקשה…‬
‫זה לא מה שתיכננו!‬
‫אנטוי, בבקשה. תן לי לקבל את ההחלטה הזאת.‬
‫גם לי זה לא קל.‬
‫אני מצטערת, אנטוי.‬
‫מצטערת.‬
‫אנטוי…‬
‫אנטוי, אני מצטערת.‬ ‫-זה לא פייר, לורינה.‬
‫אני לא מאמין.‬
‫בכלל לא כללת אותי בתוכניות שלך.‬
‫אנטוי.‬
‫אנטוי, אני מצטערת.‬
‫אנטוי…‬
‫מספיק.‬
‫אנטוי, אני מצטערת.‬
‫אני מצטערת.‬
‫אנטוי!‬
‫איפה לורינה?‬
‫אל תשאל!‬
‫סן פרנסיסקו, גבר.‬
‫היא עוזבת.‬
‫אימא שלה שם והיא נוסעת אליה.‬
‫שיט. זה קשה.‬
‫אז מה עכשיו? מה איתכם?‬
‫זה נגמר.‬
‫זהו זה.‬
‫לא עצרת בעדה?‬
‫קשה לעצור מישהי שקיבלה החלטה.‬
‫אתה יודע,‬
‫היא באמת הייתה מאוהבת בך.‬
‫היא עזבה אותי, זוכר?‬
‫היא עזבה, אבל זה לא בהכרח‬ ‫אומר שהיא לא אהבה אותך.‬
‫היא עזבה אותך‬
‫בגלל שהיא רוצה שתתמקד בלהקה.‬
‫אם עדיין הייתם ביחד, כשהיא כבר לא בלהקה,‬
‫הזמן שלך היה מחולק.‬
‫היא קיבלה את ההחלטה בשבילך.‬
‫היא פשוט שומרת הכול בבטן‬ ‫כדי שתוכל לבצע את כל התוכניות שלך.‬
‫הלו?‬
‫זה אנטוי. לורינה נמצאת?‬
‫אנטוי.‬
‫היא לא פה.‬
‫אתה רוצה להשאיר הודעה?‬
‫הבנתי.‬
‫זה בסדר. לא חשוב.‬
‫תודה.‬
‫טוב.‬
‫אני זוכרת את אבא. הוא תמיד רצה שאשיר.‬
‫ותמיד שרתי. בכל מקום.‬
‫זה הצמיד שחיפשתי.‬
‫אני זוכרת את הפעם הראשונה‬ ‫שאימא לקחה אותי לתחרות שירה.‬
‫כל הזמן חיפשנו אותו כאן.‬ ‫חבל לא מצאנו אותו.‬
‫הוא היה קמע המזל שלי. אבא נתן לי אותו.‬
‫דרך אגב, דודה,‬
‫את צריכה משהו?‬
‫אנטוי התקשר שוב.‬
‫למה את לא מוכנה לדבר איתו?‬
‫כי אנחנו כבר לא ביחד.‬
‫למה לי לדבר איתו?‬
‫הוא עלול לטפח תקוות.‬ ‫אני יודעת שאני עוזבת בקרוב.‬
‫לא קשה לך‬
‫להתחמק ממנו ככה?‬
‫כן.‬
‫חוץ מזה,‬
‫הדרכים של אנטוי ושלי שונות.‬
‫לפני שהכרנו, הוא ידע מה הוא רוצה.‬
‫לכן יש לו מזל שהוא פגש אותך.‬
‫למה את אומרת את זה?‬
‫כי האהבה שלך היא עמוקה.‬
‫את לא אוהבת בשביל עצמך,‬
‫אלא בשביל אחרים.‬
‫זה בטח לא מה שהוא חושב, דודה.‬
‫פגעתי בו נורא.‬
‫מישהו שאוהב אותך באמת‬
‫ייראה מה יש לך בלב.‬
‫גם אם פגעת בו במילים או במעשים,‬
‫זה יחלוף כמו הרוח.‬
‫זה לא יפגע בלב שלו.‬
‫תודה, דודה..‬
‫תודה על הכול.‬
‫עוד פעם.‬
‫טוב. נעבור לתמונות סולו.‬
‫תוריד את זה.‬
‫היי.‬
‫מר סנטוס.‬ ‫-מה קורה?‬
‫סר הנרי.‬ ‫-קרא לי הנרי.‬
‫חתמנו על חוזה.‬
‫כן.‬
‫הנרי.‬
‫אה, כן.‬
‫הנה, הנרי.‬
‫זו תהיה העטיפה של האלבום.‬
‫היא תהיה כרטיס הביקור של הלהקה.‬
‫נראה בסדר.‬
‫רגע. יש לנו מחקר משלנו.‬
‫הנה.‬
‫הנה, אדוני.‬ ‫-הנה.‬
‫זה המחקר שהצוות שלנו עשה.‬
‫הוא אושר ע״י ״MG ניהול מוזיקה״.‬
‫ודעתי היא‬
‫שעטיפת האלבום שלכם צריכה להיראות ככה.‬
‫הקהל צריך להכיר את הפנים שלכם,‬
‫ובמיוחד שלך, אנטוי.‬
‫זה נראה טוב, נכון?‬
‫כן.‬ ‫-נכון?‬
‫זה צעיר.‬ ‫-מגניב.‬
‫נכון? עם הפנים קדימה…‬
‫אפשר להבדיל בין הטיפוסים השונים.‬ ‫-כן.‬
‫זה גם צריך…‬ ‫-אתה בסדר?‬
‫כן, אני בסדר.‬
‫זאת לורינה?‬
‫אני אעזור לך, ג׳ף.‬
‫אניח לכם.‬ ‫-כן.‬
‫אחכה מאחור.‬ ‫-טוב.‬
‫- את זו שאמרה -‬
‫- ״גם אני אוהב אותך״ -‬
‫- אמרת שאהבתנו לא תגווע לעולם -‬
‫- אבל את כל הזמן הודפת אותי -‬
‫- אחכה לך כמה זמן שאצטרך -‬
‫- הם לא יודעים שנדרנו נדר? -‬
‫- אהבתי שלך לעד -‬
‫קורנביף!‬ ‫-תודה.‬
‫לורינה, כל החפצים שלך נכנסו בשתי מזוודות?‬ ‫-כן, דודה. הכול נכנס.‬
‫טוב. הדרכון שלך?‬ ‫-אצלי.‬
‫הוא בתיק בחדר שלי.‬
‫למה שלא תביאי אותו?‬
‫אימא, היא עדיין אוכלת!‬
‫זה בסדר.‬ ‫-רק ליתר ביטחון.‬
‫אטה לו!‬ ‫-מה?‬
‫באמת תשאירי אותי עם אימא?‬
‫די, תפסיקי להיות כזאת דרמטית, לין־לין.‬
‫תביאי אותו, מותק.‬
‫סתם…‬ ‫-שלא תשכחי.‬
‫את יודעת שאני אוהבת אותך.‬
‫תבואי איתי להופעה,‬ ‫כי אין לי עוזרת אישית. בסדר?‬
‫בטח!‬
‫טוב, זמן לאכול.‬
‫טוב.‬ ‫-תעבירי לי את הפירות בבקשה.‬
‫את הפירות?‬ ‫-כן.‬
‫אבא, אתה בטוח שתסתדר לבד?‬
‫אני אהיה בסדר.‬
‫אתקשר כשנגיע לשם, טוב?‬
‫תתקשר אליי אם תצטרך משהו.‬
‫לורינה?‬
‫הכול בסדר?‬
‫כן.‬ ‫-קדימה.‬
‫אבא, תמשיך להאזין לרדיו.‬
‫בטח ישמיעו את השיר שלנו בקרוב.‬
‫אני אאזין.‬
‫סע, שלא תאחר.‬
‫אל תשכח לקחת את התרופה שלך.‬
‫טוב, אנחנו נזוז.‬
‫שמור על עצמך.‬
‫קדימה.‬ ‫-ביי.‬
‫קדימה.‬
‫להתראות, אדון בן.‬
‫יש סתימה באסלה.‬ ‫-אטפל בזה.‬
‫כן. סליחה!‬
‫תיכנס.‬
‫קדימה!‬
‫אבא!‬
‫מיירה מ״MG מוזיקה״.‬
‫תודה.‬
‫- הלהקה של טסה‬ ‫אני שלך ואת שלי -‬
‫שמרי על עצמך, דודה.‬
‫תודה על הכול.‬
‫שמרי על עצמך.‬
‫תמסרי לה ד״ש ממני.‬ ‫-ביי! נתגעגע אלייך!‬
‫זה היה השיר ״לברוח״ של אנג טונאי נא אמו.‬
‫השיר הבא הוא של הרכב חדש בשם‬ ‫״הלהקה של טסה״,‬
‫וזה לקוח מאלבום הבכורה שלהם.‬
‫אשמיע לכם את ״אני שלך ואת שלי״.‬
‫אימא! שמעת?‬
‫מה?‬ ‫-זאת הלהקה של אנטוי!‬
‫מה? איפה? ברדיו?‬
‫כן, זה!‬ ‫-באמת?‬
‫אקריא את הפתק המצורף.‬
‫כתוב פה שהשיר הזה נכתב בהשראת‬
‫לורינה.‬
‫דונג!‬
‫-מה?‬
‫זה השיר של אנטוי.‬
‫תעשה את זה.‬ ‫-איך?‬
‫זה…‬ ‫-לא, זה…‬
‫ככה?‬ ‫-שכחתי.‬
‫מהר!‬
‫אוי לא!‬ ‫-תלחץ על שניהם!‬
‫זאת אטה לו!‬
‫-לורינה!‬
‫כן!‬ ‫-שמעת?‬
‫זאת לורינה, האחיינית שלי שהייתה פה קודם!‬ ‫-בת דודה שלי!‬
‫סוכריות מנטה בבקשה.‬
‫- אחכה לך כמה זמן שצריך -‬
‫- אני שלך ואת שלי -‬
‫- אנטוי -‬
‫הסוכריות שלך!‬
‫זוהי קריאה אחרונה לטיסה לסן פרנסיסקו.‬
‫נא לגשת לשער מס׳ 4.‬
‫סלחי לי.‬
‫אפשר לעקוף אותך? זה מקרה חירום.‬
‫כן, בטח.‬ ‫-תודה.‬
‫הלו?‬
‫אדון בן?‬
‫אנטוי נמצא?‬
‫חמודה, אנטוי לא פה. הוא בנסיעה.‬
‫למסור לו משהו?‬
‫תמסור לאנטוי‬
‫שיחכה לי.‬
‫אני אחזור. אחזור אליו.‬
‫וסליחה. סליחה על הכול.‬
‫זוהי קריאה אחרונה לטיסה לסן פרנסיסקו.‬
‫נא לגשת לשער מס׳ 4.‬
‫תמסור לו שיחכה לי, טוב?‬
‫ותמסור לו שאני אוהבת אותו.‬
‫אני אחזור.‬
‫בסדר.‬
‫את יכולה לעבור.‬
‫הלהיט ״אני שלך ואת שלי״,‬
‫עכשיו למכירה בחנויות התקליטים!‬
‫והאורחים שלנו באולפן היום‬
‫הם ״הלהקה של טסה״!‬
‫אז איך זה להיות מפורסמים?‬
‫זה כיף!‬ ‫-מגניב!‬
‫תודה לכולם!‬
‫הלהקה של טסה!‬
‫לאולם מגיעה הלהקה של טסה,‬
‫להקת סטודנטים שכבשה‬ ‫את סצנת המוזיקה בסערה.‬
‫הם כאלה מגניבים!‬
‫תודה!‬
‫אלי!‬
‫אתם תחממו את בון ג׳ובי.‬
‫מגניב, לא?‬ ‫-בון ג׳ובי!‬
‫בון ג׳ובי?!‬
‫ברצינות?‬
‫-כל הכרטיסים נמכרו -‬
‫כולם בסד?‬
‫הגענו לשיר האחרון.‬
‫השיר הבא מיוחד מאוד בשבילנו.‬
‫אתם יכולים לנחש איזה שיר זה?‬
‫״אני שלך״!‬
‫תשירו איתנו, טוב?‬
‫קדימה.‬
‫אני אוהבת אותך, אנטוי!‬
‫מלך!‬
‫הבאתי לך את האטריות שאתה אוהב.‬
‫בוא נאכל לפני שזה יתקרר.‬
‫שוב לא לקחת את התרופות שלך.‬
‫אבא.‬
‫אנטוי.‬
‫אני יודע…‬
‫שלא תמכתי בקריירת המוזיקה שלך.‬
‫חשבתי‬
‫שאין בזה עתיד.‬
‫לא האמנתי בך בהתחלה.‬
‫אני רוצה לבקש סליחה.‬
‫לא חשבתי מה אתה רוצה.‬
‫התביישתי להגיד‬
‫שטעיתי.‬
‫אבל…‬
‫שלא תחשוב שאני לא אוהב אותך. זה לא נכון.‬
‫אני אוהב אותך כל כך, בן שלי.‬
‫אותך ואת אימא שלך, טסה.‬
‫אני גאה בך מאוד.‬
‫אכזבתי אותך ואת אמך בדרכים רבות.‬
‫ואני מתחרט על כך.‬
‫אבל…‬
‫אמנם לא יכולתי לתת לטסה חיים ארוכים יותר,‬
‫אבל אני רוצה להאמין שאולי,‬
‫בתקווה,‬
‫עשיתי משהו בסדר‬
‫שעזר לך להגיע עד הלום.‬
‫תמיד תזכור, אנטוי…‬
‫אין דבר נצחי בעולם הזה.‬
‫אבל זה לא אומר‬
‫שצריך לוותר על מי שאוהבים.‬
‫תיצור לך את העולם שלך, אנטוי.‬
‫אני אוהב אותך כל כך.‬
‫קחי, תאכלי.‬
‫תודה, אימא. את ממש דואגת לי.‬
‫בטח.‬
‫חמודה.‬ ‫-מה?‬
‫לא חסרה לך‬
‫השירה?‬
‫לא ממש.‬
‫סבבה לי ככה. להשתתף בג׳אמים,‬
‫לשיר איתך קריוקי לפעמים, אבל…‬
‫זה לא כזה חסר לי.‬
‫טוב. אם את אומרת.‬
‫אימא, אל תאחרי לעבודה שוב.‬
‫כן, המפקדת! נו באמת…‬
‫זה כאילו אימא שלי באה לגור איתי.‬
‫טוב.‬ ‫-אז ביי.‬
‫להתראות.‬ ‫-להתראות.‬
‫אוהבת אותך.‬ ‫-אוהבת אותך.‬
‫- הפרופיל שלי -‬
‫- אנטוי, רווק, בן 33 -‬
‫- מלחין ומעבד -‬
‫- רוצה לפגוש את: אנטו… -‬
‫- את כולם… בקרוב! -‬
‫אתה בסדר?‬ ‫-כן.‬
‫אימא! אלה אנחנו.‬
‫- כרמן דומינגז‬ ‫לורינה דומינגז -‬
‫שלום, ערב טוב.‬ ‫-אקח את זה.‬
‫תודה.‬
‫איפה אנחנו?‬
‫אדוני, לאן אנחנו נוסעים?‬
‫לשם.‬
‫- ג׳וסי בהופעה -‬
‫אימא!‬
‫שלט חוצות למופע של לין־לין!‬
‫אימא! כלומר… ג׳וסי.‬
‫לשם אנחנו נוסעות?‬
‫אולי.‬
‫אסתר אמרה שיקפיצו אותנו לשם.‬
‫לין־לין כזאת מדהימה!‬
‫לא סיפרת לי!‬
‫יכולנו להתלבש יותר יפה.‬ ‫-לא צריך, את נראית נהדר.‬
‫זה בסדר, את יפהפייה.‬ ‫-לין־לין מדהימה!‬
‫חבר׳ה!‬
‫איזו קבלת פנים!‬
‫דודה!‬ ‫-אני צריכה לסיים.‬
‫ברוכות השבות!‬
‫הצלחת בענק, דודה.‬ ‫-לא באמת.‬
‫אבל מאז שאני המנהלת של ג׳וסי…‬
‫אטה, זה הוא?‬
‫אחותי אסתר, זה הארוס שלי, גרג.‬
‫גרג?‬
‫נעים להכיר אותך סוף סוף.‬ ‫-נעים להכיר גם אותך, אסתר.‬
‫הכול מוכן?‬
‫מכאן.‬ ‫-שישבו.‬
‫לורינה, היא תיקח אותך ללין־לין.‬ ‫-טוב. ניפגש שם.‬
‫ניפגש שם.‬
‫בואו נלך.‬ ‫-מכאן בבקשה.‬
‫- ג׳וסי -‬
‫תודה רבה שבאתם הערב.‬
‫אני מאושרת להיות כאן איתכם.‬
‫לכל מי שתומך בי ואוהב אותי,‬
‫אנחנו כאן בזכותכם.‬
‫אני רוצה להודות גם לאישה אחת‬
‫שהדריכה אותי‬
‫ותמכה בי‬
‫מההתחלה ועד היום:‬
‫אימא שלי.‬
‫אימא, תודה רבה לך.‬
‫הסינגל הבא שלי הוא חידוש.‬
‫השיר הזה היה להיט ענק בשנות התשעים,‬ ‫ואני מקווה שתאהבו אותו.‬
‫ועכשיו בואו ניתן מחיאות כפיים‬
‫להשראה שמאחורי הלהיט הזה משנות התשעים,‬
‫האחת והיחידה, לורינה דומינגז!‬
‫מכאן.‬ ‫-אני לא מוכנה!‬
‫קדימה.‬
‫ברוך שובך, אטה לו.‬
‫את מסוגלת.‬
‫אבא…‬ ‫-לורינה.‬
‫אבא!‬
‫נגד חששות.‬
‫זכרי תמיד שאני איתך, טוב?‬
‫לורינה דומינגז!‬
‫אטה לו, מישהו מחכה לך.‬
‫אנטוי!‬
‫אמרת לי לחכות לך, לא?‬
‫חיכיתי לך.‬
‫לורינה,‬
‫יש לי שאלה.‬
‫מה?‬
‫התוכנית שלך הצליחה?‬
‫השגת מה שרצית להשיג?‬
‫כן.‬
‫זה בסדר‬
‫שנעבור לתוכנית שלי עכשיו?‬
‫איך?‬
‫״להחזיר את מתיקות האהבה.״‬
‫אין לך משהו עדכני יותר?‬
‫זה כזה ישן?‬ ‫-ממש ישן!‬
‫טוב, הנה משהו חדש.‬ ‫-מה?‬
‫״הבחור הזה מאוהב בך… גבר.״‬
‫אתה קורא לי גבר? אתה לא מתבייש?‬
‫לא.‬
‫אני פשוט שמח‬
‫שאהובתי הנצחית כאן,‬
‫גם אם העולם ישתנה.‬
‫התגעגעתי אליך.‬
‫גם אני התגעגעתי אלייך.‬
‫את רעבה?‬ ‫-כן.‬
‫בוא. אתה חייב לי ברביקיו.‬
‫נכון.‬
‫קרביים?‬ ‫-כן.‬
‫מושלם.‬
‫כופתאות?‬
‫- לורינה‬ ‫אנטוי -‬
‫- נס של שיר אחד -‬
‫תראו, עורך הדין מתלבש אחרת.‬
‫אני נראה אחרת?‬ ‫-זה יפה לך.‬
‫OD, מה שלומך?‬
‫הילד הרביעי בדרך!‬
‫הרביעי? כבר?‬
‫ומה קורה עם איגי?‬
‫הנה הוא.‬ ‫-היי!‬
‫מה שלומך? המון זמן!‬ ‫-את לא עונה להודעות שלי.‬
‫סליחה שאיחרתי. אנחנו באים מחזרה.‬
‫החברה שלי ללהקה.‬
‫היי.‬ ‫-סמנתה.‬
‫שלום.‬ ‫-שלום.‬
‫אלה סאם, OD, שרילין, פרנסיס.‬
‫אלה אנטוי ו…‬ ‫-שלום, פרנסיס. אנטוי.‬
‫לורינה.‬ ‫-לורינה.‬
‫נעים להכיר.‬ ‫-את לורינה!‬
‫נעים להכיר.‬ ‫-את מכירה אותי?‬
‫כן. איגי סיפר לי שאת הסיבה‬
‫שרג׳ינה ויתרה על להתארח במופע. נכון?‬
‫הסתבכת!‬ ‫-היי, מה?‬
‫מה?‬
‫הם פשוט מכירים היטב את המופע,‬
‫כולל מאמא כרמן.‬
‫אתה שוב מתכנן לי את החיים?‬
‫זה לא מתאים לך?‬
‫בטח שכן, טיפשון!‬
‫בטח שכן.‬
‫תרגום כתוביות: יניב אידלשטיין‬