Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
Došao sam u Comalu jer su mi rekli da tu živi moj otac.
Čovjek imena Pedro Páramo.
Majka mi je rekla.
Obećao sam joj da ću doći.
Jer bila je na samrti, a tad bih joj sve obećao.
Prije toga rekla mi je:
„Ništa ne moli od njega.
Zahtijevaj ono što je naše.
Zbog načina na koji nas je zanemario,
natjeraj ga da skupo plati.”
Nisam namjeravao održati obećanje.
Dok nisam počeo sanjati.
Prepuštati se svojim maštarijama.
Svijet se počeo stvarati oko nadanja o tom čovjeku,
mužu moje majke.
Zašto idete u Comalu, ako smijem pitati?
Da vidim oca.
Priredit će vam lijep doček.
Bit će sretan što vidi nekoga.
Kakav je vaš otac?
Ne poznajem ga.
Znam samo da se zove Pedro Páramo.
Zamisli.
Poznajete li Pedra Páramu?
Tko je on?
Živa ogorčenost.
- Vruće je. - Da.
Ovo nije strašno.
Bit će gore kad stignemo u Comalu.
Samo kažem,
mnogi od onih koji ondje umru
vraćaju se iz pakla po svoje pokrivače.
I ja sam sin Pedra Párame.
Siguran si da je to Comala?
Siguran sam, gospodine.
Zašto izgleda tako otužno?
Takva su vremena, gospodine.
Izgleda napušteno.
Nije da samo izgleda tako.
Napušteno je.
Ovdje nitko ne živi.
A Pedro Páramo?
Pedro Páramo umro je prije mnogo godina.
Gdje mogu naći smještaj?
Potražite gđu Eduviges. Ako je još živa.
Reci joj da sam vas ja poslao.
Kako se zovete?
Abundio…
Dolazim s istim pogledom kao onim svoje majke.
Rekla mi je:
„Ondje ćeš naći moj grad,
izgrađen u ravnici.
Pun drveća i lišća.
Ondje ćeš me bolje čuti.
Bit ću ti bliže.”
Volio bih joj reći:
„Prevarila si se.
Poslala si me u pust grad,
u potragu za nekim tko ne postoji.”
Oprostite.
Znate li gdje živi gđa Eduviges?
Ondje.
U ružičastoj kući s lukovima.
Ja sam Eduviges Dyada.
Uđite.
Ovuda.
Što je ovo?
Drangulije.
Kuća ih je puna.
Oni koji su otišli ostavili su ovdje svoje stvari.
Nitko se nije vratio po njih.
Znači, vi ste njezin sin?
Čiji sin?
Doloritasin.
Da, ali kako ste znali?
Rekla mi je da ćete doći.
Da ćete danas doći.
Tko? Moja majka?
Da.
Ona.
Ovo je vaša soba.
Uvijek je održavam urednom za slučaj da tko dođe.
Nema kreveta.
Ne brinite se.
Iscrpljenost je dobar madrac.
Nije lako sve pripremiti u zadnji čas.
A vaša mi je majka tek sad rekla.
Majka mi je mrtva.
Zato joj je glas bio slabašan.
Sada shvaćam.
Kad je umrla?
Prije sedam dana.
Sigurno se osjećala napušteno.
Obećale smo si da ćemo umrijeti skupa.
Podržavati jedna drugu na putovanju.
Ona sad ima prednost.
Budi siguran da ću je stići.
Znam ići prečacima.
Samo moraš umrijeti kad ti želiš,
a ne kad On odluči.
Prvo dođi i nešto pojedi.
- Prezalogaji. - Hoću.
Poslije.
Zašto si toliko dugo na zahodu?
Eto tako.
Ostaneš li unutra, doći će zmija i ugristi te.
Otpusti još konopa, Susana.
- Ne! - Ne.
Volim ovo mjesto zbog tebe.
Ali mrzim ga zbog svega ostalog.
Čak i zato što sam ovdje rođena.
Povremeno ću se vraćati.
Nećeš se vratiti.
Nikad.
Rekla sam ti da izađeš.
Dolazim, mama.
Dolazim.
Otac kaže da ne može računati na tebe.
Da postaješ beskoristan.
Ne bi li trebao raditi?
Ne. Rogelio mi ne plaća.
Nisi ondje da zarađuješ, nego da učiš.
Zasad to moraš trpjeti.
Neka drugi to trpe, bako.
To nije za mene.
Čudan si mladić.
Slutim da će ti kola krenuti nizbrdo, Pedro Páramo.
Mislio sam da je ta žena luda.
Poslije ništa nisam mislio.
Kao da sam bio u tuđini.
I dopustio sam da me odnese.
Da.
Zamalo sam ti bila majka.
Nije ti nikad rekla?
Ne. Govorila mi je samo dobre stvari.
Čuo sam za vas od goniča mula koji me doveo.
Od Abundija.
Dobri stari Abundio.
Davala bih mu napojnicu za svakog putnika kojeg bi mi poslao.
Dok nije oglušio.
Čovjek je sasvim dobro čuo.
Vratimo se tvojoj majci.
Kad se trebala udati za Pedra Párama,
rekli su joj da tu noć ne smije spavati ni s jednim muškarcem.
Imala je mjesečnicu.
Zamolila me da je zamijenim.
Spavali ste s Pédrom Páramom?
Rado sam legla s njim u krevet.
Ali svatovi
su ga izmorili, pa je noć proveo hrčući.
Ti si rođen nagodinu.
Ali nisam te ja rodila. Iako je malo falilo da budeš moj.
Možda ti majka nije rekla… zbog srama.
Donio sam njezin portret.
Oduvijek je mrzila Pedra Párama.
Samo je prigovarao i izdavao naredbe.
Iako je navikla na to…
njezine su ponizne oči ogrubjele.
Tad je počela uzdisati.
Pedro Páramo najzad ju je poslao njezinoj sestri.
Živjeli smo s njom u Colimi.
Mnogo mjeseci poslije pitala sam Pedra Páramu za nju.
„Kako će preživjeti?” pitala bih.
Rekao bi: „Neka im Bog pomogne.
Neka im Bog pomogne.”
Kad ćeš se odmoriti?
Probudi se.
Zašto plačeš, mama?
Otac ti je mrtav.
Ubili su ga.
A tko je tebe ubio?
Kad ćeš se odmoriti?
Što je bilo, gđo Eduviges?
Konj Miguela Párama.
Galopira putom prema Media Luni.
Netko živi u Media Luni?
Ne, nitko ne živi ondje.
Ne razumijem.
- Ne čujem ni konja. - Ne?
Ne.
Onda je to sigurno moje šesto čulo.
Dar koji mi je Bog dao.
Ili možda prokletstvo.
Tko je bio Miguel Páramo?
Sin Pedra Párama.
Još jedan sin?
Jedini kojega je priznavao.
Katkad bi prenoćio u mojoj kući.
Dok nije upoznao djevojku iz Contle.
Noću bi odlazio razgovarati s njom.
Vraćao bi se rano ujutro.
Ali te se noći nije vratio.
Njegov je konj još prolazio kad sam čula da mi netko kuca na prozor.
Možda sam to samo umislila.
Što se dogodilo?
Je li te odbila?
Ne. Nije to.
Nisam našao grad.
Što to govoriš, Miguele?
Bilo je puno magle.
Ili dima.
Ili tko zna čega. Znam samo da Contla ne postoji.
Došao sam ti reći jer znam da me razumiješ.
Da kažem ikomu u Comali, rekli bi da sam lud.
Kao i uvijek.
Ne.
Nisi lud, Miguele.
Sigurno si mrtav.
Sjeti se da su govorili da će te taj konj jednog dana ubiti.
Samo sam preskočio onu očevu kamenu ogradu
da je ne moram obići.
A onda sam vidio samo dim.
Idi.
Počivaj u miru, sinko.
Hvala ti što si se došao oprostiti od mene.
Amen!
- Dajmo hvalu Bogu. - Bogu hvala!
Velečasni, želimo da ga blagoslovite!
Neću.
Bio je loš čovjek. Neće ući u Kraljevstvo nebesko.
Bog bi se uvrijedio da se zauzmem za njega.
Znaš li tko je danas pokopan?
Da, striče.
Sigurna si da je to bio on?
Ne posve, striče.
Nisam mu vidjela lice.
Oteo me noću. Bio je mrak.
Kako si onda znala da je to Miguel Páramo?
Rekao mi je.
Rekao mi je svoje ime. Rekao je da se ne bojim.
Ali znala si da je kriv za smrt tvog oca, zar ne?
Da, striče.
Kako si se obranila od njega?
Nikako.
Rekao je da mi se došao ispričati.
Razmišljala sam o onom što ste me učili.
Da nikoga ne smijemo mrziti.
Onda sam ga osjetila na sebi.
Počeo mi je činiti nešto ružno.
Mislila sam da će me ubiti.
Sad sigurno tone u najniže dubine pakla.
Jer to sam tražila od svih svetaca.
Ne budi tako sigurna, dijete.
Tko zna koliko se ljudi upravo moli za njega.
Osim toga, dao sam mu odrješenje.
Molim?
Zahvalimo Bogu što ga je uklonio s ove Zemlje,
gdje je prouzročio toliko zla.
Nije važno ako je sad s Njime u raju.
Oprostite, velečasni Rentería.
Kako mogu pomoći?
Sestra mi je umrla.
Kako se to dogodilo?
Oduzela si je život.
Što želiš da učinim, María?
Došla sam vas zamoliti da je spasite.
Ali počinila je samoubojstvo.
Postupila je protiv Božje volje.
Pokleknula je u zadnji čas.
Toliko je dobrih djela učinila radi svoga spasenja…
i tako ih je naglo izgubila.
Nije ih izgubila.
Umrla je gušeći se u vlastitoj krvi.
U silnoj boli.
A bol…
Jednom ste nam rekli nešto o boli čega se više ne sjećam.
Možda bih mogao odslužiti nekoliko gregorijanskih misa…
Ali trebali bismo pomoć, još svećenika.
To je skupo.
Nemam novca.
Znate to, velečasni.
Ostavimo stvari kako jesu.
Vjerujmo u Boga.
Da, velečasni.
Zdravo, Marijo
Spasi joj dušu
Iz čistilišta
Svojim oprostom
Svjetlost svijeće
Vječni počinak daruje
Jesi li ikad čuo jecaj mrtvaca?
Ne.
I bolje, sinko.
Gđo Eduviges.
Gđo Eduviges!
Nećete se vratiti?
Pustite me kući!
Pustite me!
G. Fulgor!
Ne!
Gđo Eduviges, vi ste?
Nisam Eduviges.
Zovem se Damiana.
Saznala sam da si ovdje
i došla sam po tebe.
Damiana Cisneros?
Živjeli ste u Media Luni?
Sada živim ondje. Zato mi je dugo trebalo da dođem.
Majka mi je govorila o Damiani koja me čuvala.
Poznajem te otkad si otvorio oči, Juane Preciado.
Poći ću s vama. Ne znam što se ovdje zbiva.
Događaju se vrlo čudne stvari.
Moram vam reći…
Prije nekoliko trenutaka,
u onoj sobi…
čuo sam nečije zapomaganje.
Kao da je u agoniji.
Možda je to zarobljena jeka.
U toj su sobi prije mnogo vremena objesili Toribija Aldretea.
Zatim su zaključali vrata dok mu se tijelo nije sasušilo.
Ne znam kako si ušao.
Za ta vrata ne postoji ključ.
Nitko ne može poreći da ste muškarac, g. Fulgor.
Znam da vi to možete.
I to ne zbog vlasti koja vas podržava, nego samostalno.
Ali i vi i ja možemo se obrisati ovim papirom.
Jer ničem drugom ne služi.
Sad kad znam što je posrijedi, ne mogu a da se ne smijem.
Piše: „Toribio Aldrete
nije poštovao granice svog imanja
i podigao je ograde
na zemlji Media Lune,
vlasništvu g. Pedra Párama.”
Ne nasmijava li to i vas, g. Fulgor?
Navodno „plodouživanje”.
„Optužba za plodouživanje.”
Tvoj bi se gazda trebao sramiti što je tako glup.
Viges…
Smijem li iskoristiti sobu na katu?
Što god želite, g. Fulgor.
Vaši će ljudi prenoćiti?
Ne.
Samo jedan.
Ne brini se za nas i idi u krevet.
Samo nam ostavi ključ.
Sjedni, Fulgore. Ovdje možemo ugodnije razgovarati.
Zašto ne sjedneš?
Radije ću stajati, Pedro.
Kako želiš. Ali „gospodine Pedro”.
- Kako ide? - Što?
Znaš. Media Luna.
Pa, loše.
Ništa nije ostalo.
Prodali smo posljednju stoku.
Gledajte. Neću o detaljima jer i ne poznajete posjed.
Nisam vas vidio ondje.
S današnjim danom, dugujemo…
Komu dugujemo?
Ne zanima me koliko. Samo komu.
Najviše dugujemo sestrama Preciado.
Pa obiteljima Fregoso i Guzmán.
Nemamo čime otplatiti. To je problem.
Zašto?
Zato što je vaša obitelj sve potrošila.
Posuđivali su, a ništa nisu vraćali.
Govorio sam vašoj pokojnoj majci, počivala u miru:
„Nastavite li ovako, sve ćete potrošiti.”
Tako je i bilo.
Iako, netko je zainteresiran za kupnju posjeda i izdašno bi platio.
- Da nisi ti? - Kako to možete pomisliti?
Svašta bih pomislio.
U redu.
Sutra počinjemo dovoditi stvari u red.
Počevši od sestara.
- Kažeš da njima najviše dugujemo? - Da.
Čuo sam da se jedna preselila u grad. U Colimi.
Tako da je Lola, odnosno gđa Dolores, postala jedina vlasnica ranča Enmedio.
Njoj moramo platiti.
Sutra ćeš zaprositi Lolu.
Zašto bi me htjela? Ja sam starac.
Ne. Pitat ćeš u moje ime.
Ipak posjeduje određen šarm.
Reci joj da sam veoma zaljubljen u nju. Idi sutra.
Naravno.
Reci velečasnom Renteríji da sve sredi.
- Koliko novca imamo? - Ništa.
Onda mu obećaj isplatu kad budemo imali.
Ne želiš sjesti?
Sjest ću, g. Pedro.
Moram reći da uživam raditi s vama.
Reci Loli da je volim.
- To je važno. - Da.
Istina je, Sedano. Volim je.
Zbog očiju, znaš?
Zbog očiju, naravno.
Oprostite što sam se zarumenjela, g. Fulgor.
Ali nikad nisam mislila da bi me g. Pedro zamijetio.
Ne može spavati koliko misli na vas.
Mogao je izabrati bilo koju.
U Comali ima mnogo lijepih djevojaka.
Što će reći kad saznaju?
On je veoma povučen.
G. Lucas Páramo, počivao u miru, rekao mu je da ga niste dostojni.
Zato je šutio. Zbog poslušnosti.
A sad kad su mu roditelji mrtvi,
ništa mu ne stoji na putu.
Zakažimo vjenčanje za prekosutra.
Što mislite?
To je jako rano.
Gospodine.
Ništa nisam pripremila.
Moram naručiti miraz, pisati sestri…
Ne.
Neću biti spremna do osmog travnja.
Neka mi da nekoliko dana.
On se odmah želi vjenčati.
Ne brinite se za miraz. Riješit ćemo to.
Pokojna majka g. Pedra htjela bi da odjenete njezinu haljinu.
To je obiteljska tradicija.
Problem je i s datumom.
Ženski problemi, znate?
Sramim se reći ovo, g. Fulgor.
Imat ću mjesečnicu.
Kako me sram!
Pa što?
Za brak to nije bitno.
Bitna je ljubav.
G. Fulgor, ne razumijete.
Razumijem. Vjenčanje je prekosutra.
Ne zaboravite reći sucu da će posjed biti zajedničko vlasništvo.
Zajedničko.
- Da, g. Fulgor. - Ispričavam se.
Zagrij malo vode, Damiana.
Da, gospođo.
Pobrinut ću se da je dobijem ranije. Večeras.
Svejedno, trajat će uobičajena tri dana.
Hvala ti, dragi Bože, što si mi dao g. Pedra.
Čak i ako me poslije zamrzi.
G. Fulgor, je li Media Luna na prodaju?
Da potražimo drugi posao?
Ne znaš ti što je posao. Ali naučit ćeš. Bez brige.
Onda ostajete, g. Fulgor?
Niste li rekli da je g. Pedro niškoristi?
To je govorio moj gazda g. Lucas.
Da neće biti uz njega pod stare dane.
„Moj sin ništa ne valja”, govorio je.
Odsad ćete ga zvati „g. Pedro”.
Pitao sam je i pristala je.
Svećenik želi 60 peza da preskoči bračne zapreke.
Rekao sam da ćemo platiti na vrijeme.
Nisi tražio predujam od Dolores?
Ne, gazda.
Nisam se usudio, da pravo kažem.
Fulgore, baš si dijete.
Nisam je htio potištiti.
Idući tjedan posjeti Aldretea.
Reci mu da prepravi ogradu. Na našem je posjedu.
Siguran sam da je dobro izmjerio.
Reci mu da je pogrešno izračunao.
Sruši ograde ako treba.
A zakoni?
Koji zakoni, Fulgore?
Odsad mi donosimo zakone.
Podnesi prijavu protiv Aldretea.
Optuži ga za plodouživanje ili što god ti padne na pamet.
Reci mu da je Lucas Páramo mrtav. Sa mnom se mora dogovarati.
- Naravno, gazda. Ispričavam se. - Hajde.
Plodouživanje…
Nitko ne može reći da ste loš čovjek, g. Fulgor.
Ali taj kurvin sin od vašega gazde neće me više zajebavati!
Što ćete učiniti?
Vodimo vas na spavanje.
Još se nije dogodilo da od tekile ne mogu hodati.
Hajde, Toribio.
Plodouživanje.
G. Fulgor, nemojte se uvrijediti, ali radije spavam kod kuće.
Radi supruge. Da se ne brine.
Ne želim vam smetati.
Ne smetate, g. Toribio.
Hajde.
Što ćete učiniti?
Pustite me! Pustite me kući!
Pustite me da se oprostim od žene!
Pustite me!
Smilujte se, g. Fulgor!
G. Fulgor!
Ne!
G. Rubén, drago mi je što ste ovdje.
Hvala, g. Pedro.
- Hvala. - Ispričavam se.
- Kako ste, momci? Dobro? - Sjajno.
Ispričavam se.
Gospodo.
Živjeli, g. Pedro.
Dečki i ja želimo vam čestitati.
Hvala, Fulgore.
Gospodo.
Sredio si ono s Toribijem Aldreteom?
Riješeno, gazda.
Ostali su Fregosovi i nešto o čemu ćemo poslije.
Što, g. Pedro?
Pronalazak ubojice mog oca.
To ćemo poslije. Sad sam zauzet medenim mjesecom.
Idemo onda, dečki.
- Ispričavamo se. - Slobodno.
Čestitam, g. Pedro.
- Odvjetniče. - Čestitam.
Da odnesem vaš tanjur?
Je li vam prijalo?
Dorotea.
Izvoli.
Bog će ti platiti, Damiana.
Kad pojedeš, izađi otraga.
Ispričavam se.
Što je?
Vratit ću se. Što je bilo?
- Što? - Pijan je. Neće primijetiti.
Što to govoriš, Lola?
Misliš da neće primijetiti?
Starija sam od tebe i svjetlije puti.
U mraku se ne primijeti.
Ne mogu.
Dolores, moraš ti.
Još imam mjesečnicu.
Učini mi ovu uslugu. Odužit ću ti se.
Zamijeni me.
- Tomu služe prijateljice. - Ne!
Ovaj je grad pun jeka.
Znalo se dogoditi da nekoliko noći čujem metež sa zabave.
Čula sam ga skroz u Media Luni.
Došla sam vidjeti o čemu je riječ.
Zatekla sam ovo što upravo gledamo.
Prazne ulice, kao sada.
Više se ne bojim.
Mislim da će doći dan kad će te jeke utihnuti.
Ako su to jeke, izvor im je sigurno glas.
Čut ćeš ih.
Kao da izlaze iz neke pukotine ili ispod kamenja.
Ovo je bila kuća obitelji Páramo.
Još otkad su njihovi djedovi i bake došli u Comalu.
Iako je g. Pedro većinu svog života proveo u Media Luni.
I ja s njim.
Postala sam voditeljica njegove posluge. Samo jer sam znala zaslužiti poštovanje.
Bila sam jedina koja ga nije puštala u svoj krevet.
Idete li u Media Lunu?
Ondje ćeš se moći odmoriti.
Ne možeš ni zamisliti silno mnoštvo duša koje luta ulicama.
To su duše onih koji su umrli bez oprosta
i koji još tuguju.
Pogotovo onih koje je Pedro Páramo dao ubiti
nakon očeva ubojstva.
- Zar ih je bilo tako mnogo? - Da.
Je li i vama moja majka rekla da dolazim?
Ne.
Nego, kako je tvoja majka?
Umrla je.
Možda ste trebali znati.
Kako bih znala?
Godinama ništa ne znam.
Kako ste me onda našli?
Jeste li živi, Damiana?
Damiana?
Damiana Cisneros!
Damiana!
- Evo, Damiana. - Dobro.
Zašto uzdišeš, Doloritas?
Da sam bar škanjac pa da odletim sestri.
Naravno, gđo Doloritas.
Idete k njoj iz ovih stopa.
Vratimo se.
Spakiraj njezine stvari.
Nema na čemu.
Moja je majka čeznula za Comalom.
Za povratkom.
U mjesto gdje bi čovjek zauvijek volio živjeti.
Nije li ono Filoteo Aréchiga?
Jest. Ignoriraj ga.
- Misliš li da nas prati? - Bolje mu je da ne.
Priča se da on pronalazi djevojke g. Pedru.
- Zaista? - Dođi ovamo.
Oprostite?
Bio sam samo u prolazu.
G. Pedro nije me kanio ubiti.
Zanimalo ga je jesam li bio na vjenčanju gdje mu je ubijen otac.
Rješava se svih gostiju.
Ali samo me htio uplašiti!
Raj je golem.
Što radite ovdje?
Niste li mrtvi?
Pijan je.
Samo se boji.
Uđite.
Jeste li bolesni?
Želim se vratiti odakle sam došao.
Radije pričekajte do sutra.
Svi su putovi obrasli šikarom.
Možete se izgubiti.
Sutra ću vas uputiti.
Tko li je on?
Kako je dospio ovamo?
Sigurno se izgubio.
Idi spavati…
i pusti me da se odmorim.
Pogledaj ga.
Gle kako se meškolji.
Kao osuđenik.
Sigurno duguje mnogo smrti.
Voda narančina cvijeta.
Da ublaži strah.
Ne brinite se zbog mene.
Kako da odem odavde?
Kamo?
Bilo kamo.
Mnogo je putova.
Kamo je otišao vaš muž?
Nije mi muž.
On mi je brat.
Ne želi u to vjerovati.
Ali ne mislite li da sam zastrašujuća?
Priđite.
Pogledajte mi lice.
Što želite da gledam?
Zar ne vidite moj grijeh?
Zar ne vidite tragove, poput osipa?
A to je samo izvana.
Iznutra sam more blata.
Ako ne zamjerate…
volio bih odspavati.
Neće se vratiti.
Molim?
Vidjela sam mu u očima.
Čekao je nekoga da dođe zato da može otići.
Sad ćeš ti paziti na mene.
Što je?
Ne želiš paziti na mene?
Spavaj kraj mene.
Ovdje mi je dobro.
Bilo bi bolje da legneš u krevet.
Grinje će te živog pojesti.
Pedro Páramo nikoga nije poštedio.
To je neoprostivo.
A silovanja?
I mi smo ga se bojali.
Moramo čekati da umre.
Ovdje ništa nećeš dobiti.
Moli za nas, Juane Preciado.
Moli se Bogu za mene, Juane Preciado.
Juane Preciado!
Očekuješ da povjerujem da si umro od gušenja, Juane Preciado?
Našla sam te zgrčena.
Kao nekoga tko je umro od straha.
Istina je, Dorotea.
Ubio me žamor.
Strah je nastupio poslije,
i tad mi se duša smrznula.
Čuješ li?
Ondje kiši.
Zar ne osjetiš kako lije?
Kao da netko hoda po nama.
Nastoj misliti na nešto lijepo.
Dugo ćemo biti pokopani ovdje.
Padaj, kišice, padaj.
Padaj dok se ne umoriš.
Odakle dolaziš u ovo doba dana, momče?
Muzao sam.
Koga?
Ne možeš pogoditi?
Sigurno Doroteu, Šepavicu.
- Jedino ona voli bebice. - Ti si idiot, Fulgore.
Margarita.
Gdje si bio, Miguele?
Tu i tamo. Posjećivao sam majke.
Čuj.
Poznaješ li Doroteu? Zovu je Šepavica.
Ako je želiš vidjeti, vani je.
Svaki dan rano ustaje da dođe ovamo na doručak.
Siromašna je. Živi od milostinje.
Prokleti starkelja.
Dorotea!
Dođi. Imam prijedlog za tebe.
Daj ta jaja.
Odsad ćeš je hraniti istim onim čime hraniš mene.
Makar laktove nažuljala.
Fulgore!
- Oprostite, gazda. - Kako ide?
Potjerali smo stoku s ranča Enmedio preko negdašnje međe Fregosa.
Odande smo je potjerali u brda.
Dobro.
U čemu je problem?
Jutros je netko došao i optužio vašeg sina Miguela za ubojstvo.
Hini da sam to bio ja.
Za sve što učini, svali krivnju na mene.
Miguel će vam zadati brojne glavobolje.
Voli nevolje.
Pusti ga. On je samo dječak.
Koliko sad ima godina?
Sigurno 17. Je li tako?
Mislim da jest.
Ali veoma je nasilan i nagao.
Katkad pomislim da je u utrci s vremenom.
Na kraju će izgubiti. Vidjet ćete.
Još je dijete, Fulgore.
Kako god vi kažete, gazda.
Ali žena koja je došla tvrdeći da je vaš sin ubio njezina muža
bila je neutješna.
O kome je riječ?
Ne poznajem te ljude.
Ne zamaraj se time. Ti ljudi ne postoje.
Smiri se. Ništa nećemo učiniti.
U redu.
Ispričavam se.
Majka mi je pripovijedala o zelenim ravnicama i oblacima.
A nije se mogla ni vratiti ovamo da umre.
Zato je poslala mene.
Čudno je to, Dorotea.
Kako nikad nisam ni vidio nebo.
Izgubila sam sav interes za raj
kad me velečasni Rentería uvjerio da nikad neću spoznati Božju slavu.
Zbog svojih grijeha.
Ali nije mi to trebao reći.
Kad ti zatvore vrata pred licem,
a jedina otvorena vode u pakao,
bolje je i ne roditi se.
Gđa Susana i njezin otac otišli su iz Mascote.
Kamo?
Obišao sam cijeli planinski lanac.
Neki kažu da su otišli amo, drugi tamo.
Ne mogu ih naći.
Ne štedi sredstva. Pronađi ih. Kao da ih je zemlja progutala.
Kako vi kažete.
Ne tako. Glavom naprijed.
Što su mu učinili?
Nitko ništa nije učinio.
- Sam je kriv za svoju smrt. - Ubio ga je njegov konj.
Počinjem plaćati.
Bolje je to odraditi ranije pa da prije završi.
Kad budete mogli, skratite konju muke.
Da, g. Pedro.
G. Pedro, velečasni Rentería želi vas vidjeti.
Sada?
Reci mu da uđe.
Uđite, velečasni.
Oprostite što smetam.
Rekli su mi da je njegova majka umrla pri porodu i da je vaš.
Evo ga.
Zadržite ga, velečasni.
Neka bude svećenik.
Ne mogu zbog njegove krvi. Ne želim tu odgovornost.
Mislite da ima zlu krv?
Da, g. Pedro.
Dokazat ću vam da griješite.
Ostavite ga. Imam ljude koji će se brinuti o njemu.
To sam i mislio.
Kod vas bar neće oskudijevati.
Damiana!
Pobrini se za ovo.
On je moj sin.
Za pokojnu majku i za vas.
A za njega?
I za njega. Zašto ne?
Izvolite.
Gospodine, pokoj vječni daruj mu.
I svjetlost vječna svijetlila njemu.
Smiluj se sluzi svomu, Gospodine.
Počivao u miru. Amen.
Znam da ste ga mrzili, velečasni.
S pravom.
Ubojstvo vašeg brata.
Ono s vašom nećakinjom Anom.
Ali sad to zaboravite.
Razmislite i oprostite mu, kao što mu je Bog možda oprostio.
Ovo darujem vašoj crkvi.
Znat ćeš je li ovo dovoljno.
Što se mene tiče, Gospodine, osudi ga.
- Slava Mariji. - Bez grijeha začetoj.
Reci mi svoje grijehe.
Priznajem da sam sinoć spavala s Pedrom Páramom.
- Što još? - Rodit ću njegovo dijete.
Dala sam kćer Pedru Páramu.
Neka zlo koje si učinio služi da uzvisi…
Milostivi Oče.
Slava Mariji.
Bez grijeha začetoj.
Sad se opijaš?
Sad kad mu ne mogu nauditi…
mogu reći
da sam ja pronalazila djevojke
za pokojnog Miguelita Páramu.
Odvodila si mu ih?
Katkad.
Katkad bih samo organizirala.
Ili bih mu rekla kad će biti same da ih može iznenaditi.
Velečasni…
Zar mi nećete dati pokoru?
Što želiš da učinim s tobom, Dorotea?
Sama si sudi. Pokušaj si oprostiti.
Ne mogu, velečasni.
Ali vi možete.
Koliko si puta došla ovamo
tražeći da te pošaljem u raj kad umreš?
Htjela si vidjeti možeš li ondje pronaći svog sina, zar ne, Dorotea?
Pa…
više ne možeš u raj.
Ali neka ti Bog oprosti.
Njezine trepavice sada su mirne.
Njezino srce sad je mirno.
Jesi li to ti rekla, Dorotea?
Još te plaše?
Ovdje je samo mrtva stvar.
Čuo sam nekoga.
Ženski glas.
Mislio sam da si ti.
Sigurno je žena koja razgovara sa sobom.
Ona u velikom grobu.
Gđa Susanita.
Pokopana je pokraj nas.
Stara mrtva tijela
uskomešaju se kad ih napadne vlaga.
I probude se.
Tko je ona?
Posljednja žena Pedra Párama.
Kažu da je bila luda.
O čemu govori?
Samo stenje.
Možda je patila zbog njega.
Ne vjeruj u to.
Volio ju je.
Volio ju je više od ijedne žene.
Ne. Izgubila si.
Sad se sjećam da joj je majka umrla od sušice.
Tada su ona i njezin otac nestali.
Kad su je doveli Pédru Páramu, mnogo godina poslije,
već se bila napatila.
Toliko ju je volio
da je preostale godine proveo zgrbljen u pletenom naslonjaču,
gledajući niz put kojim je odnesena na groblje.
Samo što nije.
Oprostite.
Računi koje ste tražili, g. Pedro.
Bože.
Znate li tko se vratio?
Bartolomé San Juan.
Kako to?
To i mene zanima.
Pošao je ravno u vašu staru kuću,
kao da ste mu je već iznajmili.
Tako se bar ponašao.
Sutra ću raščistiti situaciju.
Oboje su došli?
Da.
On i supruga.
Kako ste znali?
Da nije kći?
Pa… s obzirom na to kako se odnosi prema njoj, čini se da je supruga.
To je Susana.
Siguran sam, Fulgore.
Bili smo s njima u napuštenom rudniku La Andrómeda.
Ovamo su ih sigurno dovele glasine da ljudi uzimaju oružje u ruke.
Moguće.
Kažu da postaje ozbiljno.
Sigurno ju je htio dovesti na živahnije mjesto.
Idi u krevet.
Ako dopuštate, gazda.
Ovaj grad bazdi na nesreću.
Ovdje nećemo naći spas.
Osjećam to.
Naslućivao sam da sve ono što nam daje neće biti besplatno.
Znaš li što me Pedro Páramo pitao?
Rekao je da od mene samo želi
tebe.
Da si ti moje najbolje djelo.
Kaže da ste se igrali zajedno kao djeca.
Da ste čak plivali u rijeci.
Da sam znao, nasmrt bih te išibao.
Ne sumnjam.
Spremna si spavati s njim?
- Da, Bartolomé. - Ne zovi me Bartolomé.
Ja sam tvoj otac!
Rekao sam mu da si udovica.
I da još živiš s mužem.
Ili da se bar tako ponašaš.
Pokušao sam ga razuvjeriti.
Ali namrgodi se kad mu se obratim.
On je čisto zlo.
To je Pedro Páramo.
A tko sam ja?
Ti si moja kći.
Moja.
Kći Bartoloméa San Juana.
Što smo učinili?
Zašto nam je duša istrunula?
Nije istina.
- Nije istina. - Što nije istina?
Jesi li poludjela?
Da, Bartolomé.
Nisi znao?
Jesi li znao, Fulgore, da je ona najljepša žena na svijetu?
Mislio sam da sam je zauvijek izgubio.
Ali neću je opet izgubiti.
- Razumiješ li me, Fulgore? - Da.
Reci njezinu ocu da ćemo mu osigurati sve da nastavi raditi u rudniku.
Bit će lakše pobrinuti se da stari nestane ondje, zar ne?
Možda.
Mora biti.
Ona treba postati siroče.
Moramo pomagati potrebitima.
Što ako sazna?
Tko će joj reći?
Od nas dvojice, tko bi joj rekao?
Sigurno nitko.
Izbaci „sigurno”.
Vidjet ćeš da će sve dobro proći.
Šalji ga onamo na rad,
ali neka ne vodi kćer.
Ona će biti ovdje.
Reci mu to.
Sviđa mi se kako rješavate stvari, gazda.
Vraća vam se onaj mladenački duh.
Idemo, dečki.
Dečki.
Dobro došli, gospođo.
Molim vas, uđite.
Ovuda.
Susana.
Ja sam Pedro Páramo.
Pedro.
Gospođice, otpratit ću vas.
Jesi li to ti, Bartolomé?
Što smo učinili?
Što je, Damiana?
Zašto si viknula?
Ne.
Nisam viknula.
Mora da ste sanjali.
Rekla sam ti da nikad ne sanjam.
Nikad.
Osim toga, jako sam neispavana.
Sinoć nisi iznijela mačka. Nije mi dao da spavam.
Spavao je sa mnom, između mojih nogu.
Bio je mokar, pa sam ga ostavila u svom krevetu.
Kažem ti, noćas je izvodio akrobacije.
Jako je umiljat, ali ne želim ga ovdje dok spavam.
Sirotice.
Otac vam je preminuo.
Preksinoć.
Danas su nam došli reći da se ništa ne može učiniti.
Već su ga pokopali.
Nisu ga donijeli ovamo jer je put bio predug.
Sad ste sami.
Onda je to bio on.
Došao si se oprostiti od mene.
Reci mi što vidiš, Susana.
Ništa ne vidim, tata.
Još ću te spustiti. Reci mi kad dotakneš dno.
Pokušaj nešto pronaći.
Novac!
Okrugle zlatnike.
Traži ih.
Susana!
Traži još, Susana!
Novac!
Oče, ti si?
Došao sam te utješiti, dijete.
Srce ti umire.
Ne daj da ti srce stane.
Idi, oče.
I ne vraćaj se.
Zašto dolaziš k meni ako si već mrtav?
Sad počni. Evo.
Usmjeri vodu onamo.
Kopaj dublje.
Onamo.
Poznajem ga.
Predradnik Media Lune.
Kako vam mogu pomoći?
Radite li za Pedra Párama?
Da.
Recite mu da smo revolucionari.
Došli smo po njegovu zemlju.
- U redu. - Brzo!
Recite mu da ćemo se naći ondje.
Brže!
Brže trči, čovječe!
Brže!
Mene su ignorirali.
Ali jadni g. Fulgor umro je u trku.
Reci tim ljudima da sam ovdje zatrebaju li što.
Neka se sa mnom pogađaju. Kakvi su to revolucionari?
Ne znam. Tako su se zvali.
Prvo svrati u La Consagración. Znaš Tilcuatea, onog s jednim okom?
- Neka hitno dođe. - Naravno, gazda.
Gospodo, što još mogu učiniti za vas?
Kao što vidite, uzeli smo oružje.
Pa?
To je sve. Mislite da to nije dovoljno?
Zašto ste to učinili?
Zato što su i drugi. Niste čuli?
Pričekajte da nam jave upute. Onda ćemo vam reći što je povod.
Znam povod.
Ako želite, objasnit ću vam.
Pobunili smo se protiv vlade i vaših
jer vas više ne možemo trpjeti.
Protiv vlade zato što su lupeži,
a protiv vas zato što ste hrpa odvratnih prokletih razbojnika.
O vladi ništa nećemo govoriti.
Jer vladi ćemo svoje želje poručiti mecima.
Koliko vam treba za revoluciju?
Možda mogu pomoći.
Gospodin pravo kaže, Perseverancio.
Trebamo bogatog prijatelja da nam pomogne.
Ima li tko bolji od ovoga gospodina?
Casildo!
Koliko nam treba?
Ovaj ni žednom ne bi dao vode.
Iskoristimo priliku
i uzmimo sve što ima, do posljednjega klipa kukuruza.
Smiri se, Perseverancio.
Dogovorimo se.
Ti govori, Casildo.
Za početak bi 20 000 peza bilo dobro.
Možda gospodinu to zvuči premalo
jer se sav trsi da pomogne.
Onda recimo 50 000.
Dogovoreno?
Dat ću vam 100 000 peza.
Koliko ljudi imate?
Tristo.
Dobro. Posudit ću vam još 300 ljudi da pojačate snage.
Za tjedan ćete imati i ljude i novac.
Novac je dar, ali ljude vam posuđujem.
Dogovoreno.
Onda se vidimo za osam dana, gospodo.
Drago mi je što sam vas upoznao.
Što misliš tko im je glavni?
Onaj s trbušinom koji je sjedio u sredini
i nijednom nije digao pogled.
Mislim da je on.
Ne, Damasio.
Ti si im glavni.
Ili se ne bi pridružio pobuni?
I više sam nego spreman.
Volim dobru kavgu.
Vidio si o čemu je riječ. Ne trebaš moj savjet.
Okupi 300 ljudi od povjerenja i pridružite im se.
Za ostalo ćeš se snaći.
A novac?
Da im ga predam?
Dat ću ti deset peza po glavi.
Dovoljno za najnužnije troškove.
Ostatak čuvam ovdje i bit će im na raspolaganju.
Ne udaljuj se previše od moje zemlje.
Dođu li drugi, vidjet će da je zauzeta.
I posjeti me kad budeš mogao ili imao novosti.
- Hoću. Vidimo se, gazda. - Kreni.
Sad ona govori, Juane Preciado.
Što kaže?
Kaže da se gubila u njemu
kad bi osjetila da joj se tijelo otvara.
Ali da je njegova smrt bila bolnija.
To kaže.
O kome govori?
Sigurno o nekome tko je umro prije nje.
Margarita.
Otvori, Margarita.
Komadić mesa.
To je pijesak.
Plivaj sa mnom.
Koliko pjene…
Kad će ovo završiti?
Ništa ne može trajati ovako dugo.
Nema sjećanja. Koliko god intenzivno bilo, neće izblijedjeti.
Možda nije sjećanje.
Trideset godina…
čekao sam da dobijem sve.
Ne samo nešto, nego sve što se moglo imati.
Zato da
više ne bih imao što željeti.
Osim tebe.
Svoje želje za tobom.
Kad sam čuo da se vraćaš…
htio sam te zagrliti,
oviti te radošću.
Plakao sam, Susana.
Kad sam čuo da se napokon vraćaš.
Gospođo.
Nije li istina da je noć puna grijeha?
Da, Susana.
A što je život ako nije grijeh?
Ne čuješ?
Zar ne čuješ kako zemlja škripi?
Ne, Susana.
Ništa ne čujem.
Nisam te sreće kao vi.
Zapanjilo bi te ono što čujem.
Vjeruješ li u pakao, Damiana?
Da, Susana.
I u raj.
Ja vjerujem samo u pakao.
Kako je gospođa?
Loše. Jako loše.
Susana?
Vidjela sam kako gđa Susanita umire.
Što to govoriš, Dorotea?
Ono što sam upravo rekla.
Sjećam se da je svjetlo s onog prozora ugašeno
nakon što je bilo upaljeno više od tri godine.
Iz noći u noć.
Dobro. Što onda čekate?
Usta su mi puna zemlje.
Da, oče.
Ne govori to.
Ponovi ono što ti kažem.
Što ćete mi reći?
Opet ćete me ispovjediti?
Ne, Susana. Došao sam samo razgovarati s tobom.
Da te pripremim za smrt.
Hoću li umrijeti?
Da, dijete.
Zašto me onda ne ostavite na miru?
Želim se odmoriti.
Ostavit ću te na miru, Susana.
Dok ponavljaš moje riječi,
zaspat ćeš.
I nitko te više neće buditi.
U redu, oče.
Poslušat ću vas.
Usta su mi puna zemlje.
Gutam pjenušavu slinu.
Žvačem grumene zemlje, pune crva.
Usta mi se iskrivljuju u grimase, probodene zubima.
Želatina mojih očiju se topi.
Moja kosa izgara u jednom plamenu.
Štitio me u svom naručju.
Davao mi je ljubav.
Ima još.
Vizija Boga.
Posljednji kratkotrajni prizor koji vide oni osuđeni na vječnu patnju.
Blago svjetlo Njegovog beskrajnog raja.
Jubilus kerubina.
Radostan Božji pogled.
I ne samo to.
Sve se stopilo s istinskom zemaljskom tugom.
Srž naših kostiju zapaljena je.
Krv u našim venama pretvara se u vatrene strune.
Zbog kojih se trzamo u neizrecivoj boli…
koja nikad ne popušta…
Uvijek potpirivana gnjevom Gospodnjim.
Doći ćeš pred Boga.
Njegov sud grešnicima je nečovječan.
Idite, oče.
Ne brinite se za mene.
U miru sam.
I jako sam umorna.
Damiana.
Molim te, plači negdje drugdje.
Zvonjava za tu smrt trajala je duže nego što je trebala.
BEZGREŠNO ZAČEĆE
Ljudi su nahrupili odasvud,
privučeni zvonjavom.
Malo-pomalo sve se pretvorilo u veliku zabavu.
Comala je vrvjela ljudima,
proslavama i gungulom.
U zraku je!
Nevjerojatno!
Maknite se!
Zvona su napokon prestala zvoniti.
No zabava se nastavila.
Nije ih se moglo natjerati da shvate
da je vrijeme tugovanja, dana plača.
Vatra!
Nemojte stajati ondje, g. Pedro.
Bar sjednite.
Prekrižit ću ruke
i Comala će umrijeti od gladi.
Gazda.
Velečasni Rentería uzeo je oružje.
Zašto?
Zato što je vlada revolucionara ukinula njegove misne službe.
Nisi li bio s Villom?
Ili je to bio Obregón?
Ondje je sklopljen mir, g. Pedro.
Prepušteni smo sebi.
Kako ćemo?
S njime ili protiv njega?
Nema sumnje.
Svrstaj se uz vladu.
Ali mi nismo prava vojska.
Smatraju nas pobunjenicima.
Onda radi što hoćeš.
Pridružit ću se svećeniku.
Sviđa mi se kako viče.
Osim toga, spas je s njime zajamčen.
Pa, gazda…
Vidimo se.
- Idemo. - Idemo.
Otkad je Pedro Páramo izbacio ljude i zasjeo u svoj pleteni naslonjač,
zemlja je opustjela i ostala u ruševinama.
Grad se počeo prazniti.
Posvuda uokolo ljudi su klonuli.
A Comala se ispunila rastancima.
Ostala sam jer nisam imala kamo.
Ali s ljudima je otišla i milostinja od koje sam živjela.
Počela sam umirati od gladi.
Kad smo te našli,
moje su se kosti odlučile odmoriti.
A tvoja duša?
Što misliš kamo je otišla?
Preklinjala me da ustanem i nastavim sa životom.
Kao da se još nadala nekom čudu koje bi me očistilo od grijeha.
Nisam ni pokušala.
Zinula sam da je pustim.
I otišla je.
Osjetila sam kad mi je nit krvi
koja ju je spajala s mojim srcem pala u ruke.
Mislila sam da me nitko neće primijetiti.
Nikomu ne smetam.
Ni zemlji nisam ukrala prostora.
Zakopali su me u tvoj grob,
gdje sam lijepo stala u tvoje naručje.
Jedino mi se čini da bih ja tebe trebala držati u naručju.
A Pedro Páramo?
Godine su prolazile, a on je uvijek bio ondje. Poput strašila.
Zaboravio je na spavanje i vrijeme.
Jer se bojao noći koje su tamu ispunjavale duhovima.
Zatočenosti sa svojim duhovima.
Toga se bojao.
Damiana!
Vidi što hoće ovaj čovjek.
Dajte mi novca da pokopam ženu.
Oslobodi nas, Gospodine, od zamki Zloga.
Što ste rekli?
Došao sam po malu pomoć da pokopam ženu.
Prodao sam čak i svoje magarce da platim liječniku, ali…
Otiđite.
Sve je bilo uzalud.
Ondje je.
Sama.
Na sparini.
Upomoć!
Upomoć! Neka nam netko pomogne!
Dajte mi nešto.
Dajte mi nešto!
Dobro ste, gazda?
Idemo.
Ja sam, g. Pedro.
Želite li da vam donesem ručak?
Doći ću.
Dolazim.
KRAJ
PREMA ROMANU JUANA RULFA
Prijevod titlova: Tomislav Šimunić