Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
Pět, čtyři, tři, dva, jedna.
Film obvykle začíná teď,
ale chci, abyste věděli, že je v něm analýza policejní historie,
o níž byste se měli zamyslet.
Tento film vyžaduje zvědavost nebo přinejmenším podezíravost.
Tuto volbu nechám na vás.
Policejní moc je bezprostřední mocí.
Je to právě teď.
Je to...
Udělejte, co jsem vám řekl, že máte udělat hned teď.
Bez čekání. Bez... Bez telefonátů. Nic takového. Jinak...
Já rozhodnu, co se bude dít dál.
Dobrýmu poldovi stačí jediný, srdce.
Ale musíte bejt... Občas musíte bejt svině.
Občas se musíte zachovat jako zlej člověk.
Policie! Nehýbejte se!.
- Co jsem provedl? - Rozumíte, co říkám? Nemám na vás čas.
Zastavit. Pozor.
Po kolena, pozor.
Po pás, pozor.
V PŘÍŠTÍCH DVACETI LETECH MĚSTA NEW YORK, FILADELFIE, CINCINNATI A CHICAGO
ZALOŽILA VLASTNÍ ODDĚLENÍ
Jako jinde i zde panuje pocit:
„Takhle jsme to dělali vždycky, tak to má fungovat.“
Nikdo ale nepřetočí na začátek, aby mu došlo:
„Jaké jsme měli na úplném začátku záměry?“
Odkud pochází slovo policie? Pochází ze slova polis.
Jde o to, že jsme samosprávný národ
a že věříme v princip samosprávy.
Problém je, že nikdy nemůžeme přijít na to, kdo hlídá policii.
Nikdy nemůžeme přijít na to, co dává policii pravomoc nad lidmi.
Policie v naší komunitě okupuje naši oblast, naši komunitu,
jako formu území okupovaného vojsky.
Mnoho lidí má pocit, že se policie vymyká kontrole.
Ale jde také o to,
že v některých komunitách v této zemi je strašlivá kriminalita a násilí,
a to se také vymklo kontrole.
V USA JE 18 000 STÁTNÍCH A MÍSTNÍCH ORGÁNŮ VEŘEJNÉ MOCI S VÍC NEŽ MILIONEM STRÁŽNÍKŮ.
ZHRUBA TOLIK OBYVATEL MÁ DELAWARE.
Brutalita policie svědčí o tom, že jsme nedosáhli plného občanství.
A to je důvod, proč policie vyvolává tak velké protesty,
protože je přímou urážkou naší sounáležitosti,
naší schopnosti být tady.
Musíte se okamžitě rozejít, jinak budete zatčeni.
Udělejte to hned teď!
Kdybychom zítra zakládali stát a jedno z toho, co bychom museli vymyslet,
by byl systém práva a pořádku, trestního soudnictví, policie,
není téměř žádná šance, že bychom vymysleli systém, co máme teď.
A přesto ho pořád máme každý den.
Policejní moc je obrovská, všemocná a těžko vymezitelná.
Je to síla jednoho milionu policistů, která se uplatňuje všude a najednou.
Přesto je policejní moc mimořádně intimní.
Ta samá obrovská instituce vám může prohledávat kapsy,
sledovat váš mobil, požadovat ověření vaší totožnosti,
sledovat vás kamerami nebo odebírat vaši DNA.
Ve Spojených státech je policejní moc v podstatě neregulovaná.
Kdo je v tomhle typu demokracie mocnější?
Lidé, nebo policie?
MINNEAPOLIS, BŘEZEN 2022 4. POLICEJNÍ OKRSEK
POLICEJNÍ INSPEKTOR
Jaký druh trestné činnosti je na severu nejrozšířenější?
Co v tomto okrsku řešíte?
Řešíme hodně případů násilí, vražd. To je North High School, tady jsem chodil.
ČTVRTÝ OKRSEK JE NA SEVERNÍ STRANĚ MINNEAPOLISU
Řešíme hodně případů násilí.
Zrovna před pár týdny byl zastřelen jeden z našich sportovců, náš rozehrávač.
Co se stalo?
Mysleli, že je pustí ze školy dřív, aby děti mohly protestovat
proti střelbě na Amira Lockeho.
Takže D Hill odešel ze školy s dalšími hráči.
Měl namířeno domů nebo ke kamarádovi
a nakonec se zastavil tady na Golden Valley Road,
budeme projíždět kolem.
A jen míjel takového chlápka.
A ten chlápek se otočil a nevíme, jestli se srazili nebo co,
ale D šel dál.
Ten chlápek vytáhl z batohu zbraň a střelil ho zezadu do hlavy.
Na místě ho zabil.
- Přiveďte je, kluci. - Jdeme na to.
- Dávejte na sebe pozor. - Soustřeďte se.
Přední dveře otevřené. Jdu tam.
Naše policejní oddělení, vymáhání práva, je polovojenská organizace.
Policie! Povolení k prohlídce!
Střílej!
- Běžte! - Policie!
- Povolení k prohlídce! K zemi! - Lehněte si na zem!
Jdu s tebou!
A lidé si neuvědomují, proč se z toho stala polovojenská organizace.
Protože policie vzešla z otrocké hlídky.
Nahoru!
Vstaň, malá! Vstaň!
Tihle zotročení lidé chodí po městě a když nemají dopis od pána,
dostanou pořádnou nakládačku.
A páni už mají těch otrokářských hlídek plné zuby, že?
A tak požádali vojenskou školu:
„Můžete je vycvičit? Dáte jim nějakou strukturu?“
Hádejte, jakou strukturu dostali?
Polovojenskou.
Kde bydlíte?
- 80. ulice a... - Ruce dolů.
- Kde? - 80. a Figueroa.
Běžte tam.
Kdyby tomu naši strážníci rozuměli
a mluvili o tom a učili se to,
věděli by, proč, když jim Afroameričan řekne:
„Jo, jste produkt otrokářských hlídek.“
Ale pochopili by, co tím měli na mysli, že?
Protože některá slova jako „hlídkování“, to jsme nezměnili, že?
Mluvili jsme o dopisu od pána, že?
Co dělají policajti, když vidí skupinu černochů?
„Prokažte svou totožnost.“ Jaký je v tom rozdíl?
VLASTNICTVÍ
Když se zamyslíme nad počátky policejní práce v Americe,
máme pokušení najít jediný bod.
Ale ve skutečnosti
se však policejní práce postupem času vyvíjí z více míst.
Jedním z míst vzniku by mohlo být pohraničí,
kde se bílí osadníci ocitají na místě,
kde se vedou spory o pozemkové nároky s původními obyvateli.
A bílí osadníci se snaží prosadit vlastní práva a vlastnictví půdy.
V LETECH 1830-1847 NASADILA VLÁDA USA
Takže pohraniční milice můžeme považovat
za jeden z výchozích bodů toho, co jsme následně začali nazývat policií.
Na jihu byl poněkud jiný systém.
Byl to v podstatě systém otrokářských hlídek spojený s milicemi.
Byly to v podstatě skupiny mužů,
kteří měli za úkol obcházet plantáže
a dohlížet na to, aby otroci, kteří žili v okolí plantáží, nedělali problémy.
V podstatě tyto skupiny hlídali.
Otrokářské hlídky tak ve vztahu k otroctví přerůstají v instituci,
kterou můžeme vnímat i jako počínající policejní sbor.
Řeknete mi, až můžem pokračovat?
Jo, můžeme.
Super. Akce.
V 18. a 19. století se setkáváme s obecní policií,
která je většinou zaměřena na dohlížení nad pořádkem mezi pracujícími,
tedy dělnickou třídou.
Takže to je třetí druh místa,
kde se policie rozvíjí jako způsob, jak v podstatě řídit třídní pořádek.
Hasiči a autoservisy stávkují v Toledu.
Státní strážníci museli použít slzný plyn, kulky a zbraně
ke zkrocení zloby stávkujících podněcované radikálními agitátory.
Slzný a paralyzující plyn v dusivé palbě.
Skutečná bitevní zóna, kde byli dva zabiti a sedm zraněno,
než se řady stávkujících rozprchly a jejich vůdci byli pozatýkáni.
Válka v ulicích. Občanské nepokoje v plné síle.
Policie, během 19. a 20. století, jednou z jejích hlavních rolí
bylo rozhánění stávek, když stávkovali dělníci
a ochrana majetku zaměstnavatelů.
Takže se vracíme k tomu, o čem jsme mluvili.
Máme tyto tři dimenze amerického politického projektu.
Ten, který vyplývá z otroctví
a zajetí a donucení černošské pracovní síly.
Ten, který pramení z pohraničí a expanze
a hladu po půdě a dobývání původních obyvatel.
A ten, který je důsledkem rozvoje amerického kapitalismu
a jeho poptávce po pracovní síle.
Vždy to vychází z těchto vztahů k majetku.
Vždycky to začíná od myšlenky, že lidé bez majetku...
nebo lidé, kteří jsou majetkem, v případě zotročených lidí,
jsou hrozbou pro společenský řád postavený na vlastnictví,
protože na tomto řádu nemají podíl.
A ve skutečnosti jsou obětí tohoto řádu.
ZATČENÍ ANARCHISTŮ, 1910
Pravděpodobně jsou lidé z této scény mrtví.
Mrtví, bití nebo zbití.
POLICIE A STÁVKOKAZI, 1933
Násilí žijící v dávné minulosti.
Zůstává toto násilí v minulosti, nebo se pohybuje v čase?
Je zde tanec,
pohyb přes hranici násilí a zase zpátky.
A já se ptám, co tito muži v této chvíli cítili?
Jak se cítili po ustání bojů?
Spravedlivě? Mocně?
Když byste se živili tím, že ovládáte a kontrolujete ostatní,
co s vámi tato moc udělá?
Zničíme všechny putyky, špeluňky a doupata
od South Canal po North Haven.
Zatkneme každou tu opici, dokud je to neomrzí natolik,
že budou všichni za katrem a opustí město.
Opustí zemi! Ne město, ale zemi!
Ne.
Tleskat netřeba. Radši své ruce sevřete v pěst a použijte je.
Historicky znamenalo právo a pořádek podmanění si malé části obyvatelstva
ve prospěch větších skupin obyvatelstva.
Když se podíváme na spojení zákon a pořádek,
zákon a pořádek jsou dvě různé věci.
Že? A jak velká část naší práce se týká vymáhání zákona?
A jak moc je to o spořádané společnosti
a spořádanou společnost definuje kdo?
Policejní práce je neoddělitelně spjata s rasovou historií této země.
A abychom tento základní rámec pochopili,
musíme se skutečně vrátit do samého jádra
kulturní logiky Evropy jako takové.
Tady není Ferguson.
Tady není jen tak někde.
Tohle je Baltimore City.
Kupříkladu filozof David Hume řekl,
že pokud jste černoch nebo černoška, pouze napodobujete řeč.
Proč nemůžu jít do obchodu, aniž by mě nezastavili?
Takže jste jako papoušek, exotický pták.
My, černoši, nepřicházíme s originálními nápady.
Stejně jako Thomas Jefferson si myslel, že nemáme vůbec žádnou kreativitu.
Immanuel Kant zastával názor, že být černý od hlavy až k patě
je jasným důkazem toho, že cokoli černoch řekne, je hloupost.
Německý filozof Hegel tvrdil, že černoši nemají to,
čemu se v němčině říká „Geist“ neboli „duch“.
Jsme jen věčné děti,
primitivní v oblastech Afriky, samozřejmě s výjimkou Egypta.
To je pravda! To vy za to všechno můžete!
Takže je tu způsob, jakým bílá imaginace
strukturovala černošské tělo proti sobě samému, takže se nakonec
bělost ukazuje jako to, co je člověk jako takový,
osoba jako taková, a kde jsou černoši vždycky ti deviantní,
vždy problematičtí, nebezpeční a neukáznění.
Co to znamená rušit klid?
Mluvit moc nahlas?
Stát moc blízko?
Klást příliš mnoho otázek? Odmítat dělat, co se vám řekne?
Možná vás označili za nebezpečné nebo deviantní.
Možná vám bylo nepříjemné nějaké neukázněné tělo,
které se ocitlo příliš blízko.
Jak jste reagovali?
SOCIÁLNÍ KONTROLA
Může to být ten muž,
který před méně než 24 hodinami...
riskoval život za méně peněz na hodinu...
než vydělává tento muž?
POLICEJNÍ FILM
VYPRÁVÍ BEN GAZZARA
Myšlenku policejní funkce a její odpovědnosti vůči skupině
lze přirovnat k tomu, co se stalo před miliony let,
když se u předků těchto mravenců vyvinula vlastní verze policejní funkce.
Takže nyní, po milionech let evoluce, má mravenec sociální systém,
v němž určití mravenci hlídají ostatní mravence,
kteří se snaží dostat do jejich mraveniště.
Pokud je považují za nepřítele, dají tito strážní mravenci signál
a ostatní mravenci dorazí a pomohou zničit vetřelce.
Myslím, že existuje dobrý důvod domnívat se, že samotné zakládání
těchto moderních policejních oddělení, které začalo v 19. století,
bylo založeno jako reakce na lidi v americké společnosti,
kteří byli považováni za odlišné a jiné.
Dobrým příkladem je to,
že první policejní oddělení v New Yorku v roce 1844
bylo přímou reakcí na příliv přistěhovalců z Evropy,
zejména Irů, kteří byli vnímáni jako méněcenní a podřadní.
Ve skutečnosti dnes považujeme irskou populaci za bílou,
ale v polovině 19. století nebyly považováni za zcela bílé.
FOTOGRAFOVÁNÍ PODVODNICE
Ve Spojených státech, zejména na konci 19. století,
když se do USA přistěhovalo obrovské množství lidí,
panovaly velké neshody o tom,
kdo patří k jaké rase a jaké jsou hranice mezi jednotlivými rasami.
To, že se na ně policie zaměřila,
bylo často jedním ze způsobů, jak byli lidé označeni za nebílé.
Když policie hlídala
Američany italského, řeckého nebo irského původu,
byli vystaveni takovým druhům zneužívání nebo diskriminace,
jakým jsou dnes vystaveni mnozí nebělošští obyvatelé.
Nebyli nutně vnímáni jako další etnikum v rámci bělochů,
ale jako osoby zaujímající status nebělošské rasy.
Policejní práce je cestou k moci.
A tak jsme v průběhu amerických dějin svědky toho,
že různé bělošské etnické skupiny, které přišly do USA,
byly zpočátku terčem americké policie
a snažily se asimilovat nejen do americké bělošské společnosti,
ale i do práce policie samotné.
Když se podíváte na policejní složky mnoha velkých amerických měst,
zjistíte, že se skládají z mnoha bělošských etnických identit,
které by se dříve staly obětí
tvrdé diskriminační agresivní policejní taktiky.
Těsně před otroctvím a těsně po něm
bylo lidem, kteří byli bělošskými nevolníky nebo chudými bělochy
nevolníci před otroctvím, chudí běloši po něm,
bylo nabídnuto to, co historici nazývají rasovým úplatkem, což je:
„Odstupte od svých třídních vrstevníků. Nevytvářejte s nimi solidární sítě.
Místo toho vám propůjčíme věc, které se říká bělost,
a to prostřednictvím konkrétních zákonů a praktik,
které vám udělí řadu privilegií.“
A policie bude klíčová pro udělení těchto privilegií.
V 90. letech 17. století se guvernérům kolonie Virginia zrodila v hlavě myšlenka:
„Aha, způsob, jak zajistit, aby se otroci a služebnictvo nesešli
a nepokusili se nás svrhnout, je, že jim řekneme,
že služebnictvo si při bičování může ponechat šaty,
ale otroci mohou být donaha.“
To vám říká několik věcí.
Říká to, že bělošské privilegium není tak velké, když můžete být bičováni,
ale také to říká, že je zde snaha o rozlišení,
aby se zajistilo, že černoši byli vystaveni, doslova,
jako ti nejzranitelnější vůči síle a násilí státu.
Do té míry, do jaké člověk není černoch,
do jaké míry má blíže k bělochům.
A na základě toho, že má blíže k bělochům, bude úroveň, četnost
a nebezpečnost policejních zásahů zásadně odlišná.
Vyprávím příběh, jak jsem jako nováček pronásledoval chlápka, co ukradl auto.
A já ho chytil a dopadl ho.
Pak už jen vím, že jsem dostal baterkou do hlavy.
Otočil jsem se, uviděl poldu a zeptal se: „Proč?“
A on: „Byli tam dva černoši.
Sundal jsem prvního, co byl na ráně.“
Víte, to bylo... A on to udělal bez jediné výčitky, že?
Nemáme v nenávisti černochy.
Bůh ho stvořil černého a nás bílé.
A to najdete v 11. kapitole knihy Genesis,
v níž oddělil rasy.
A my, s vědomím, že po dobu 5 000 let byl běloch nejvyšší rasou,
my, rytíři Ku-klux-klanu, máme v úmyslu ji udržet bílou rasou.
Kvůli segregaci, kvůli tomu, jak rasa poznamenává Afroameričany,
mnoho přistěhovalců, kteří také trpěli ponižováním
a útlakem a vyloučením,
by se nakonec mohlo změnit v něco jiného.
Můžete si změnit příjmení,
můžete ztratit přízvuk.
Můžete se v této společnosti stát bělochy způsobem, který by se Afroameričanům
nikdy nemohl stát, protože barvu pleti změnit nelze.
VIRGINIE
PROTIPOVSTALECKÁ ČINNOST
Policie se snažila použít slzný plyn pokud možno po větru od davu.
Pokud vítr fouká proti vám,
použijte plynovou pistoli s projektily s obranným plynem s dlouhým dosahem,
aby jej vítr roznesl skrz dav.
Na počátku 20. století byla policie v mnoha městech Spojených států
zcela integrována do politického systému města.
Když byla policie součástí politické mašinérie,
byla při kontrole kriminality neúčinná.
Vlastně byli součástí zločineckých organizací.
A tak se to generace policejních reformátorů snažila změnit.
Mnozí z nich měli vojenské zkušenosti ze zámoří.
Vrátili se do Spojených států a chtěli policii transformovat
stejným způsobem, jakým se transformovala armáda
při koloniálních vojenských operacích
v Karibiku, na Filipínách a na dalších místech.
Chtěli z policie udělat profesionály tak,
jak se profesionalizovali vojáci.
Abychom pochopili dnešní policii, musíme se vrátit
k některým z amerických intervencí v zámoří.
A když o tom přemýšlím, vybaví se mi August Vollmer.
August Vollmer je fascinující postava.
Mezi policií je známý.
Je považován za otce moderní policie.
August Vollmer sloužil v armádě
a zejména sloužil na Filipínách
během španělsko-americké války.
Spojené státy neříkají, že Filipíny jsou naší kolonií.
Drží však Filipíny pod okupací,
která trvá téměř půl století.
A zavedení této okupace je brutální protipovstaleckou válkou.
Jednou z věcí v této koloniální válce na Filipínách je, že americká armáda
zdokonalila mnoho technik a taktik, jak se vypořádat s povstalci,
s rebely, jak se vypořádat
s malými hnědými bratry, jak říkali Filipíncům.
August Vollmer hrál v té kampani rozhodující roli.
Byl vybrán ke službě v jedné z elitních mobilních protipovstaleckých jednotek,
kde využívají mobilních sil k průniku do vnitrozemí
a v podstatě vyhledávají a likvidují filipínské povstalce.
Vollmer je jedna z těch opravdu skvělých postav,
protože je policista,
tráví čas na Filipínách přemýšlením
o navrhování policejních institucí a pak se stane akademikem.
Takže je jedním z lidí, kteří sepisují,
jak přemýšlet o tom, jak vypadá policejní aparát.
Inspirován snad vojenskými transporty z válečných dnů,
pořídil jízdní oddíl policie do své výbavy nákladní vozy.
V kabině je místo pro deset policistů, samopaly,
slzný plyn a další vybavení proti výtržníkům.
Vollmer dělá to, že propojuje tyto různé oblasti,
o kterých jsme mluvili.
Orientuje se na přemýšlení o domácím pořádku.
Získává zkušenosti v protipovstalecké situaci.
Tedy v situaci, kterou bychom mohli považovat za podobnou válce,
ale ve skutečnosti jde o pacifikaci.
A snaží se přemýšlet o tom,
jak zajistit, aby si policejní práce zachovala svou legitimitu.
Aby se vyhnula fyzické konfrontaci, policie opět použila slzný plyn.
Tentokrát zahnala dav zpátky k památníku.
Používání těchto protipovstaleckých nástrojů a taktik vštěpuje policii
myšlenku, že občané jsou potenciální zločinci,
jsou jako povstalci v zahraničí,
a proto jsou nepřáteli státu, a proto je na nich možné páchat
jakékoli násilí, které je nezbytné.
Když mluvíte o charakteristice policie,
je to skoro přesně koloniální instituce.
Jedná se o moc vlády, která vládne lidem,
kteří nemohou ovlivnit způsob, jakým jim je vládnuto.
Takže pro mě z toho vyplývá, že policie jako koloniální instituce
bude primárně orientovaná na to, aby sloužila zájmům
takzvaných kolonizátorů,
osadníků, kteří bývají spojováni s bohatstvím a bělošstvím.
V této naší zemi je spousta krásy.
U amerických žen lze nalézt všechny myslitelné typy.
Miss Amerika bere svůj vzhled vážně
a krása ducha i těla je jejím velkým americkým dědictvím,
jejím rodným právem díky tomu, že její předkové přišli do této země,
aby vytvořili nový svět pro své děti a pro děti svých dětí.
Na této svobodné půdě
se setkávaly a braly všechny ty národy z mnoha zemí
a vychovaly své děti jako Američany.
PRÁCE S NÁSILÍM
Policie se zásadně liší od jakékoli jiné složky státní správy v tom,
že v ní nejzřetelněji krystalizuje základní moc státu
nárokovat si monopol na legitimní násilí.
Říci, že toto násilí je v pořádku, toto násilí není.
Co tedy znamená zabývat se policejní prací,
je zabývat se mocí a způsobem, jakým policie ve společnosti funguje,
aby udržovala určitý status quo.
A to bez ohledu na to, zda si to policisté uvědomují, nebo ne.
Takže se díváme na moc
a sledujeme, jak se policisté stávají účastníky
nerovnosti moci v této konkrétní společnosti.
Přestaň, počkej.
Postříkám ho pepřákem, pozor.
- Fajn. - Postříkám tě.
- Za co? - Vystupte si.
- Vylez, nebo tě postříkám pepřákem. - Proč?
- Vylez. - Ale proč mám vylézt?
Ruce nahoru. Jestli ujedeš, zastřelím tě. Tak jednoduchý to je.
Jestli zařadíš, proženu ti kulku hrudníkem.
Je mi fuk, co u sebe máš. Teď se tomu budeš muset postavit.
A jestli si něco zkusíš, vystřelím.
Fakt vystřelím.
- Proč? - Opravdu. Když neuposlechneš, je po tobě.
Práce s násilím není násilná práce.
Ruce na auto, oba dva. Hned! Hned teď, kurva!
Je to dílo státního násilí.
A funguje nejlépe, když je násilí zadržováno.
Když je násilí hrozbou, která ve skutečnosti není způsobena,
ale je chápána jako schopná být způsobena kdykoli.
Vytáhli na mě nůž!
Rozumíte mi?
Všichni běžte nahoru. Teď. Běžte tam!
Když mluvím o marginalizovaných lidech jako o jakési dystopické hrozbě,
měl bych to upřesnit tím, že jsou také považováni za nákazu
a v podstatě ovlivní ostatní.
Takže cílem je donutit je, aby se vrátili na své místo.
Nejen na jejich sociální místo,
ale také do fyzických zeměpisných oblastí, které jsme pro ně vyčlenili.
Skupinou, která definovala, jak se vyvinula karcerální logika,
byli ve Spojených státech černoši.
A to částečně proto, že policejní práce vyrostla v kontextu zotročování černochů.
Jakmile bylo otroctví zakázáno,
hodně lidí to děsilo.
A tak nejdřív přišli s černými kodexy,
což byly doslova zákony, které platily jen pro černochy.
A tak bylo velmi explicitní, že se vás pokusíme kontrolovat způsobem,
kterým nekontrolujeme žádnou jinou skupinu.
ČERNÉ KODEXY ZAKAZOVALY ČERNOCHŮM MÍT JINOU PRÁCI NEŽ V ZEMĚDĚLSTVÍ,
RUČNÍ PRÁCE NEBO DOMÁCÍ SLUŽBY.
ČERNOŠI NESMĚLI NAKUPOVAT ZBRANĚ
KTERÝKOLI BĚLOCH SMĚL ZATKNOUT KTERÉHOKOLI ČERNOCHA
POKUD SE DOMNÍVAL, ŽE SPÁCHALI ZLOČIN
Tento pochod nebude pokračovat. Je vám to jasné?
Je zcela jasné, že tato karcerální logika
nemá dopad jen na černé lidi, nemá dopad jen na hnědé lidi.
Jsou do ní zapleteni všichni.
Ale kdybychom neměli tu historii strachu:
„Co budeme dělat, když už černoši nebudou zotročeni?
A když je nemůžeme takhle kontrolovat, jak zajistíme, aby se chovali správně?“
Kdybychom tu neměli takovou historii,
myslím, že bychom se dočkali systému veřejné bezpečnosti,
který by se vyvíjel úplně jinak.
NEGŘE, MÁŠ VŠECHNO. CO JEŠTĚ CHCEŠ?
Jak jsme se sem dostali?
Otázka se rozpadne, jakmile ji položíte.
Kdo je „my“? Kde je „tady“?
Připravit, dopředu.
Ty a já,
možná sdílíme tuto zemi, ale jsme si dost blízcí, abychom byli „my“?
Je tvoje Amerika a moje Amerika stejné místo?
Byla někdy?
ODPOR
Je to policejní brutalita?
Nebo sebeobrana?
Co si o tom myslíte?
Pokud jste neřekli, že nevíte, jste zaujatí buď pro, nebo proti policii.
Radši si zjistěme všechna fakta, tolik faktů, kolik je třeba,
abychom dospěli ke skutečnému pochopení policie,
její funkce a odpovědnosti vůči všem občanům.
Takže, hmyz nebo lidstvo,
myšlenka policie nebo její funkce vznikla z nutnosti.
I lidské tělo má svou policii, když nás v případě nemoci nebo zranění
chrání bílé krvinky před škodlivými bakteriemi
a dalšími látkami ohrožující tělo.
POLICEJNÍ FILM, 1970
Když se lidstvo zcivilizovalo,
bylo nutné žít podle propracovanějších pravidel, zákonů.
Zákony na ochranu slabých před agresivními silnými.
V tomto uspořádání byla moc a síla skupiny
předána jednotlivcům, aby ji použili ve prospěch skupiny.
Stejný princip platí i pro dnešní moderní policii.
Toto je sever Minneapolis. Tohle je Plymouth Avenue.
Plymouth Avenue je známá tím, že v 60. letech, po...
V 60. letech jsme měli povstání. Myslím, že koncem roku 1967, 1968.
Bývaly tu samé obchody, lahůdkářství, všechno možné.
A víte, černoši se naštvali.
Vypálili to.
Dobře si to pamatuju. Bylo mi tehdy asi pět.
Ale pamatuju si ten incident, protože si pamatuju, že den poté
nás strýc naložil do auta a jeli jsme sem
a on šel do židovského lahůdkářství a vyraboval ho, že?
Vzal maso a další věci.
Pamatuju si, jak mu máma říkala, aby to nedělal,
protože ten člověk jí, mojí mámě, dával věci na dluh.
Co se v komunitě dělo, že se tolik lidí naštvalo?
No, došlo k policejnímu incidentu.
Pro černochy to nebylo stabilní prostředí.
Policejní obtěžování na severu Minneapolis.
Došlo k incidentu v baru, kde jeden z majitelů
brutálně zmlátil černocha a policisté s tím nic neudělali,
což způsobilo, že ten pohár přetekl.
Na Plymouth Avenue jsme měli různé podniky.
A jednou v noci je zapálili.
A je to jako mnoho scén po celé Americe v tom roce.
DOZVUKY DNŮ NESMYSLNÉHO NÁSILÍ
Nad ztichlou částí Los Angeles Watts se stále tyčí zničené budovy,
šlehají nekontrolovatelné plameny a panuje atmosféra strachu.
Odhoďte kabelku a zvedněte ruce.
Ruce vzhůru!
Ruce vzhůru. Dejte je nahoru! Dejte ruce nahoru. Jdeme.
Černošští vůdci to sváděli na různé sociální neduhy.
Chudoba a nezaměstnanost, špatné školy a špatné bydlení,
což všechno vede k diskriminaci.
Ale ze všeho nejvíc, řekl mluvčí černochů, policejní brutalita.
Zatímco tradiční názor je, že obyvatelé,
zejména ti černošští,
nějakým způsobem zahájili tyto násilné epizody proti policii
a proti institucím ve své komunitě.
A když se podíváme do historie
a na rozšíření této formy politického protestu,
tak od roku 1964 do roku 1972 došlo ke zhruba dvěma tisícům povstáním.
Vidíme, že tyto incidenty ve skutečnosti vyvolala policie.
Naprosto neuvěřitelná scéna.
Přestřelka uprostřed Broadwaye.
Zátah v ulicích Los Angeles.
A já vám tvrdím, že se nedočkáme Harlemu, Rochesteru ani New Yorku.
Můžeme to vyřešit, ještě je čas.
Něco vám řeknu, dnes v noci bude další, ať se vám to líbí, nebo ne.
Ne, počkejte. Poslouchejte.
Víte, oni... My, černoši, máme toho dost.
A víte, co udělají dnes večer? Je jim to fuk. Už se tady nebudou prát.
Víte, po kom půjdou? Po běloších.
A nikdo v téhle společnosti se je nesnažil zastavit, když nám vypálili kostel.
Ale když se mstíme my, všichni jsou naštvaní.
V mnoha ohledech považujeme nepokoje v 60. letech
jen za reakci na policejní brutalitu.
Ale jsou také reakcí
na dlouhé období násilí ze strany bělochů.
Nedělejte si s tím starosti, protože my si to nenecháme líbit.
V okrese Lowndes v Alabamě minulý měsíc vypálili dva kostely.
Byly to černošské kostely.
O týden později byl do základů vypálen bělošský kostel.
Buď se budeme všichni modlit uvnitř, nebo se budeme modlit venku.
K povstání došlo na průmyslovém Středozápadě, ve Slunečním pásu,
Rezavém pásu, na východním pobřeží a na jihu.
V podstatě kdekoli, kde žili černoši v segregovaných nerovných podmínkách,
navíc častěji a nově policejně stíhaní
v éře války proti zločinu v 60. letech,
vedlo ke koktejlu, kde povstání propukaly
po celé zemi ve velkých i malých městech.
Už mě unavuje, jak na mě vy běloši dotíráte.
Jak dotírají? Jak moc? Jakým způsobem?
Zastavujete nás na ulici, vykopáváte dveře,
odvážíte nás na stanici a vykopáváte zuby.
Teď zastavují lidi na ulici,
ale předtím lidi nezastavovali.
Oni to dělali už dávno předtím.
Policie není v naší komunitě proto,
aby podporovala naše blaho nebo naši bezpečnost,
ale jsou tu proto, aby nás omezovali, násilně týrali a vraždili,
protože k tomu mají své rozkazy.
Policie v naší komunitě tam nemůže být,
aby chránila náš majetek, protože žádný majetek nevlastníme.
Nemohli tam být proto, aby dohlédli na to,
že se nám dostane řádného soudu,
a to z prostého důvodu, protože policie sama nemá řádný soudní proces.
A tak je zcela zřejmé, že policie je v naší komunitě pouze,
ne pro naši bezpečnost, ale pro bezpečnost majitelů podniků v komunitě,
a také proto, aby dohlížela na zachování současného stavu.
Jakmile si uvědomíte, že platíte daně,
aby vám policajti nakopali prdel.
Platíte jim.
Platíte jim, aby vám nakopali prdel.
Platíte jim, aby přišli a zmlátili vaše děti.
Platíte jim, aby vás zahnali do kouta.
Platíte jim, aby vás zabili.
GLOBÁLNÍ POVSTÁNÍ
Nebojte se.
Nestyďte se.
Chceme Black Power!
Stokely Carmichael, 25letý revolucionář.
Právě tu v Mississippi se letos v létě
Carmichael se svým voláním po moci černochů
poprvé stal národní postavou, která mnohým nahání strach.
Každý soud v Mississippi by měl být zítra vypálen, aby se zbavil té špíny.
Odteď, až se vás zeptají, co chcete, víte, co říct!
- Co chcete? - Black Power!
Policie chápala černošský radikalismus
v 60. letech jako globální formaci.
Policie chápala hrozbu komunismu,
která se zdála jít ruku v ruce
s černošským radikalismem, jako globální problém,
který se neomezoval jen na „tamhle“.
Bezpečnostní složky ve Spojených státech
se dívaly na to, co se děje v ulicích amerických měst.
Všechna tato hnutí považovali za rovnocenná
a podobná osvobozeneckým hnutím, která se odehrávala po celém světě.
Panoval obrovský strach z radikalismu, z komunismu.
K myšlence militarizace policie
je třeba přidat pojem, který je možná trapnou frází,
ale je třeba se zamyslet nad tím, jak se armáda policifikovala.
Tisíc.
Pozor.
Zamířit.
Policie je důležitější kategorie.
Úkolem armády se stává policejní práce.
Po 2. světové válce se nestává vedení válek za obranu státu
s jinými suverénními mocnostmi.
Stává se projektem zahraničního boje proti povstalcům,
pacifikace.
Vojenské aspekty tak trochu pronikají do policie
a policejní logika se dostává do vojenských akcí.
Lidé stále dochází ke stále radikálnějším závěrům
a ve Spojených státech
jsou tyto závěry živeny a podporovány mezinárodními hnutími,
protikoloniálními hnutími.
KONGO, 1960
V těchto zemích
lidé přijímají radikální politické rámce.
Říkají si socialisté.
Zpochybňují a požadují právo vládnout na tomto základě.
A to jsou myšlenky, které dávají smysl radikálům v této zemi,
kde možná nejste zrovna kolonizovaným obyvatelstvem ve stejném smyslu.
Ale vaše podmínky vypadají nějak podobně.
31. LEDNA 1971
Možná se nejedná o tradiční kolonialismus,
ale je to něco, co se mu nápadně podobá.
A tak lidé začínají přebírat stejný druh myšlenek
a rétoriky a také začínají zpochybňovat kapitalismus.
Vůdci naší černošské komunity.
A kde jsou?
Nejsou tady a nepřicházejí ani teď, protože...
Správně. Přesně tak, zase nás prodávají
a nás už nebaví být prodáváni jako otroci.
- Prosím, nezabíjejte mě! - Vstávejte z té země.
Prosím, nezabíjejte mě.
Když bylo po všem, jeden mladý účastník demonstrace
byl zastřelen.
Nejméně 30 lidí bylo zraněno, z toho 19 postřeleno,
a 88 osob bylo zatčeno.
V průběhu 60. let
se mnoho policejních představitelů domnívalo, že hnutí za občanská práva
a poté hnutí Black Power jsou oblbováky Sovětského svazu.
Byli manipulováni.
V celé zemi působili agitátoři, kteří vštěpovali
Afroameričanům do hlavy myšlenky
přesvědčující je ke vzpouře.
Samuel Cartwright byl lékař,
kterého často vyhledávali bílí majitelé plantáží,
protože si všimli, že černoši z plantáží utíkají.
Což by vám přišlo přirozené.
Chcete být svobodní, a proto utíkáte z plantáže.
Bílí majitelé plantáží to nechápali.
Pokud byli černoši přirozeně méněcenní, pokud byli jako movitý majetek,
tak proč by měli utíkat?
Jdou za Samuelem Cartwrightem. Přemýšlí o tom.
Řekne: „Asi znám odpověď.“
Říká, že černoši trpí něčím, co nazval „drapetománií“,
a „drapetománie“ je nemoc útěků z plantáží.
Černošské tělo je opravováno podle obrazu bílých lidí,
protože černí nemohou chtít být svobodní.
Protože pokud utíkají z plantáží, protože touží po svobodě,
pak to zpochybňuje tvrzení, že černoši jsou od přírody otroci.
Počkejte chvíli. My chceme jenom práci.
Když dostaneme práci, nebudeme nikoho obtěžovat.
Když nedostaneme práci, zničíme Los Angeles, tečka.
Co si myslíš, bratře, o situaci s policií? Myslíš...
S policií?
S policií? Tu taky vypálíme.
Policie nepovažovala tato hnutí za organická, za oprávněná,
za vycházející ze skutečné nespravedlnosti.
A to znamenalo, že s těmto hnutím chovala,
jako by šlo o nepřátelské spiknutí.
Z tohoto důvodu
nástroje, které používali k potlačení těchto hnutí v zámoří,
bylo vhodné je použít i doma.
Drazí spoluobčané,
prožili jsme týden, jaký by neměl prožít žádný národ.
Myslím, že potřebujeme znát odpověď
na tři základní otázky týkající se těchto nepokojů.
Co se stalo? Proč k nim došlo?
Co lze dělat, aby se to neopakovalo?
Dnes večer jmenuji zvláštní poradní komisi pro občanské nepokoje.
Guvernér státu Illinois Otto Kerner souhlasil, že se stane jejím předsedou.
CO SE STALO SE ZPRÁVOU O NEPOKOJÍCH
Zpráva Kernerovy komise je obsáhlý text.
Je to důležitý přelom v dějinách americké vlády.
Poprvé v ní máte skutečně jasné
uznání způsobu,
jakým je policejní práce v americké společnosti hluboce provázaná
s vytvořením rasově rozdělené společnosti
a jak komise jasně uvádí, oddělené a nerovné.
Zpráva se stala bestsellerem.
Za první tři týdny se prodalo 740 000 výtisků.
Více než milion je v tisku.
Bantam Books, které vydalo první vydání,
ji označilo za nejrychleji prodávanou knihu od Údolí panenek,
kterému se stylem zrovna nepodobá.
KOMISE NASTÍNILA NĚKOLIK PŘÍČIN NEPOKOJŮ,
VČETNĚ ROZŠÍŘENÉ DISKRIMINACE V ZAMĚSTNÁNÍ, VZDĚLÁVÁNÍ, BYDLENÍ,
Kupte si knihy o komisi pro nepokoje. Knihy o komisi.
Několik mladých kněží v Bushwicku aktivně v zákulisí
naléhá na prodej zprávy jako prvního krok bělochů
k uznání toho, co kněží a zpráva považují
za základní problém: bělošský rasismus.
Jaká bude odpověď na tuto zprávu?
Jaká odpověď ve formě opatření ve Washingtonu?
Zde je Roger Mudd, který reportuje z Kongresu.
Rogere, jaký to má dopad?
Z Bílého domu zatím přišlo jen ticho.
- Proč nepadlo ani slovo? - Myslím, že je to možná vypočítavé.
Prezident chce mít čas, aby se zpráva vstřebala
a také musí provést poměrně přesné politické kalkulace.
O Kongresu je třeba si uvědomit pár věcí.
Kongres se skládá z bílé střední třídy z amerického maloměsta.
Takže už teď máte určitý odpor k takové zprávě,
která ukazuje prstem na tyto muže jako na hlavní příčinu nepokojů.
Faktem je, že Kernerova komise měla pro každého něco.
Pro lidi spíše na levici
obsahovala spoustu analýz hlavních příčin trestných činů.
A pro lidi na pravici spoustu doporučení, jak posílit policejní práci a techniky.
Návrhy pravice převážily nad analýzou levice.
Johnson se skutečně oháněl doporučeními,
zejména v Kernerově zprávě na více policistů.
Kriminalita je obvykle považována za problém velkých měst.
Nyní pociťují dopad prudce rostoucí kriminality předměstí.
Lakewood v Kalifornii používá helikoptéry stejně jako většina měst hlídková auta.
Experiment v Lakewoodu, nazvaný Projekt Sky Knight,
spojuje auto na zemi s policistou ve vzduchu.
Příliv peněz od federální vlády výrazně rozšířil počet lidí,
kteří byli najati jako uniformovaní a civilní policisté.
Sto třicet šestko, tady Sky Knight. Letíme z Comptonu a Downey.
A rozrostla se technika a materiál,
který používali k práci.
ZÁKONY PŘIJATÉ V 1968 URYCHLILY DISTRIBUCI PŘEBYTEČNÉHO VOJENSKÉHO VYBAVENÍ
Sky Knight, už je mám. Chystám se je přimět k zastavení.
Johnsonův zásah
se netýká jen profesionalizace policie,
ale skutečně se federální vláda vkládá do práce policie,
místní policie, a to bezprecedentním způsobem.
Američané už mají dost
rostoucí kriminality a bezpráví v této zemi.
Lidé si také uvědomují, že národní vláda může
a měla by pomáhat městům a státům
v jejich válce s kriminalitou.
Když se lidé obecně odvolávají na válku,
je to žádost, aby veřejnost zmocnila vládu k tomu, aby udělala cokoli, co je třeba,
aby podnikla jakýkoli krok.
Je to způsob, jak zarámovat problém, aby lidi netlačili
na příliš velký dohled a odpovědnost,
aby policii povolili dělat cokoli,
a aby věřili, že to posoudí správně,
protože teoreticky bojují proti existenční hrozbě
vůči komunitě, kterou byla pověřena chránit.
Problém kriminality je čím dál závažnější.
Je zatížen vážnější hrozbou pro národ,
než by tomu mohlo být ještě před několika desetiletími.
Zločinnost má partnera, který tvoří společného jmenovatele
rozkladu morálního chování.
Budeme i nadále prosazovat zákony,
který by ochránily naše občany před násilím,
a naše práce právě začala.
Obchodníkům se zločinem a korupcí v americké společnosti se krátí čas.
Vlna kriminality se ve Spojený státech v budoucnu nezastaví.
Naše řady se rozrostly z původních 55 mužů v roce 1925
na současný stav téměř 4 000 mužů a žen.
Znovu vás chválím za to,
že tvoříte tenkou modrou linku, která zadržuje džungli,
jež hrozí, že se zmocní této mýtiny, které říkáme civilizace.
Loni v únoru jsem požádal o navýšení rozpočtu na boj s drogami
na příští rok o 700 milionů dolarů.
Zjistili jsme, že okamžitě potřebujeme další miliardu a půl dolarů.
S těmito přidanými 2,2 miliardami
činí náš rozpočet na boj s drogami na rok 1990 téměř osm miliard dolarů.
Přišel jsem vám říct,
že v mém návrhu vyrovnaného rozpočtu Kongresu
budeme mít téměř 1,3 miliardy dolarů
na obnovení našeho programu policejní práce v komunitě.
Grantový program vnitřní bezpečnosti financuje...
MINISTR VNITRA
...státní a místní vlády při plánování, organizaci, vybavení, výcviku a cvičení
proti možnosti teroristických útoků.
Proto se moje administrativa od samého začátku věnuje tomu,
aby státním a místním sborům dala nezbytné prostředky k výkonu práce.
Dosud šly 3,5 miliardy dolarů ze zákona o obnově na podporu místních sborů.
Budu bojovat, abych vás ochránil.
Jsem váš prezident zákona a pořádku.
Dnes jsem důrazně doporučil všem guvernérům,
aby nasadili Národní gardu v dostatečném počtu,
abychom ovládli ulice.
Měli bychom se shodnout na tom, že řešením není zbavit policii prostředků.
Ale je to financování policie.
Financujte je.
V ROCE 2023 VLÁDA USA VYČLENILA NEJMÉNĚ 129,2 MILIARD DOLARŮ
NA VYMÁHÁNÍ PRÁVA, NA POLICEJNÍ A NÁPRAVNÁ OPATŘENÍ.
Současný stav.
Stávající stav věcí,
zejména pokud jde o sociální a politické otázky.
Rozšíření policie bylo výsledkem
každé domácí války a okamžiku sociálních nepokojů v dějinách USA.
Když se status quo postaví na odpor,
je tento odpor potlačen drtivou silou.
Ozbrojený protiútok,
expanze policie, která nás má vrátit ke statu quo.
Dívám se na...
Takže chci kamery na McDonald's a je to JJ's Fish House?
Mezitím potřebuju jednu nahoře u Merwyna.
No, právě teď prodávají drogy, takže... Dívám se na to...
No, nevím, jestli tam házejí jehly. Jsou pořád na heroinu?
Nebo prodávají trávu?
Vidím tam ty tvoje týpky.
Kéž bych je měl na každém rohu.
Protože jsou velmi užitečné při,
neřekl bych, že odrazují od zločinu,
protože většina lidí si je neuvědomuje.
Neděláme kolem toho tajnosti.
Některým lidem v radě se loni
nelíbila celá ta teorie o sledujícím Velkém bratrovi.
Ale všechny ty kamery ve městě
nám opravdu pomohly dostat naše zlý hochy
a mladé dámy z ulice.
Tohle se vždycky nahrává, ne?
Krása je, že víme, o jaké vozidlo se jedná. Máme tu černé SUV.
Máme tu už celé hodiny čtyři Afroameričany.
Díval jsem se, jakým způsobem se zdraví a můžeme je rovnou sebrat.
Máme k tomu pravděpodobný důvod.
Nikdo nevinný se do toho nezaplete.
Přečtu si náš úkol,
řeknu, co doufám, že dneska zvládneme, a pak to obejdeme a zkontrolujeme.
Jsme projekt Policie a černoši.
Naším posláním je, že jsme policisté z Minneapolis a členi černošské komunity,
kteří budují vztahy důvěry na podporu bezpečnosti komunity.
Jde mi o nárůst počtu krádeží aut, víte?
A jde o to, že krádeže...
Většina našich zlodějů aut, asi 99 % jsou mladiství, že?
Málokdy to udělá dospělý člověk, ale stává se to.
Nejmladšímu zloději bylo devět let, že?
A máme jednu mladou slečnu, té je teď asi 16 let,
ale má za sebou přes 20 krádeží aut, když pomineme jiné trestné činy.
Takže jsme mluvili o tom, jak se otáčejí dveře
systému soudnictví pro mladistvé, ne?
Nechceme kriminalizovat naše děti.
Ale nechceme pochopit, kdy jsou zločinci.
Necháváme je dál běhat venku a dělat horší věci.
Problém je v tom, že to, co se děje,
je selháním trestněprávního systému, Charlie.
Mějte na paměti, že z mého pohledu se musí všechno změnit.
Ty holky nakonec zabijou,
nebo ony někoho zabijí, jestli to už neudělaly.
Ale co mi přijde šílené, je to,
že nemůžeme přijít na to, jak ty děti dostat na Zoom před soudce,
aby je přidělil k nějaké intervenci.
To říká, co si myslí o našich dětech. Víte, jak to mají bílý děti?
Dostávají předsoudní intervence.
Předsoudní intervence.
Posílají je na léčení. Posílají je na všechny druhy...
Tenhle blázen, co zastřelil Deshauna, určitě někdy dostal předsoudní intervenci.
Skutečnost je taková,
že náš trestněprávní systém takhle selhává.
Takže nemůžete dělat svou práci.
Tak co uděláme?
Vrací se to k tomu, že máme hromadu dětí, Afroameričanů,
zavřených v nápravných zařízeních.
Asi to není správné. Neměli by tam být.
- Ale ani nekontrolujeme jejich chování. - Jo.
Jsou zavření kvůli svému chování, ne kvůli tomu, co jsou zač.
Můžeme probrat to, jaká by ta intervence měla být, ne?
To proberu rád.
Problém, který dnes máme, je, že proces, jak získat intervenci,
není našim dětem poskytnut.
A náš trestněprávní systém si myslí, že je prostě pustíme ven
bez intervence a chceme, aby nepáchali znovu trestnou činnost, a to je blbost.
Připravují naše děti na selhání a vás taky.
Připravují nás všechny na selhání, a to se v Edině neděje.
Každé zatčení, každá namátková prohlídka,
každý okamžik policejního násilí ilustruje paradox policejní moci.
Jedná se o rozsáhlou instituci,
která se rozkládá na 18 000 policejních odděleních.
Nejhmatatelněji se však projevuje při blízkých osobních setkáních.
Opět k tomuto tématu nadvlády
Ray Kelly řekl, že namátkové prohlídky jsou tu od toho,
aby nahnaly strach černým a hnědým dětem, že by neměly chodit ven se zbraněmi.
Není to reakce na kriminalitu. Je to forma nadvlády a kontroly.
Ze dne na den nemá instituce policejní práce jedinou tvář,
ale jednotlivci, kteří se do policejní mašinérie dostanou, ano.
V roce 2008 jsem byl takzvaný záškolák,
na cestě k tomu, aby mě vyhodili ze školy.
Ale můj život byl prostě jen o tom, že jsem většinou chodil za školu.
Doma to bylo těžký.
Ve škole to bylo těžký.
A já to řešil tak, že jsem tam nechodil a vyhýbal se povinnostem.
A díky tomu jsem se v okolí Flushingu stal profláklým.
Myslím, že jsem byl podroben namátkové prohlídce několikrát za týden.
Minimálně jednou denně někoho prohledávali. Bylo nás 30 nebo 40.
„Dneska nemůžeme jít kolem Bowne Parku, protože tam jsou policajti.“
Prostě jsme... „Navindera už prohledávali.“
Nebo „Ašu zastavili“ nebo tak něco.
Někdy to dokonce může vypadat jako přátelská záležitost,
jindy to může být neuvěřitelně agresivní.
Myslím, že mi víc vadí ty přátelské.
- Jak se jmenuješ? - Art.
- Jak? - Art.
- A on? - Eddie.
Pojď sem, chlapče.
Kam jdeš, Eddie?
Jestli ho ještě uvidím, bude mít problém.
- Dobře? - Já vím.
Eddie! Radši běž, Eddie!
Tehdy to byla rutina.
Znal jsem jejich jména, oni znali to mé.
Jednou se mi to stalo na lavičce v parku při čtení knihy.
Vzpomínám si, že jsem si tehdy pomyslel, že na mě nic nemají.
Nebylo nic, co bych provedl.
Říkám: „Čau, Amando. Jak je? Máš se dnes dobře?“
Ona: „Jo, Nileshi. Mám se dobře. Dej ruce na lavičku.“
Chceš to probrat na stanici?
- Ne. - Tak jak se jmenuješ?
Eddie.
- Čí Eddie? - Smith.
- No tak. Ale no tak. - Fakt, Eddie Sm...
Sedni si do auta. Ani tě nebudu držet. Běž si sednout.
- A pojedeme na stanici? - Posaď se.
Když máte takový vztah s poldy,
tak vám každá minuta připadá, jako by jich bylo deset, víte?
Pět minut trvá jako půl hodina.
Taky se rychle naučíte být submisivní, víte?
A... Byl jsem zmrd.
Protože, víte co? Seru na vás a na poldy.
Znovu, nebyl jsem nějakej zasranej...
nějakej zasranej násilnickej zmrd nebo tak něco.
Byl jsem jen hubený indiánskej kluk.
Pomalu to přechází z provinilého:
„Panebože, zastavuje mě policie.
Musím být hroznej člověk.“ do...
„Tak to holt je.
Tohle mám za to, že jsem to já,“ víte?
A vy se s tím pocitem tak nějak ztotožňujete.
S tím profilem, jaký vám přidělili.
A když se mě zeptáte, jaký profil, tak nevím.
Ale připadal jsem si jako hroznej zločinec.
Připadal jsem si jako nějakej grázl,
jako nějakej zasranej zmrd prodávající crack, víte?
Tak jsem se cítil.
Opravdu jsem měl pocit, že takový člověk jsem,
podle toho, jak se ke mně chovali, a bylo to prostě jako no, asi...
Nikdy jsem nic z toho neudělal.
Přísahám, ale...
To neustálý malý popostrkování.
Je to jen malý postrčení.
Děje se to pořád a nakonec vás to přestane bavit,
nebo vás to trošku vytočí, nebo vám ujedou nervy
a skončíte kurva mrtvej, víte?
Jeden z příkladů, který mi vždycky připadal zajímavý,
je New York za časů namátkových kontrol,
což byla téměř taková mobilnější a flexibilnější forma řízení,
ne prostorového rozdělení do různých částí města,
i když to stále existuje,
ale řízení pohybu lidí po městě.
NEWYORSKÁ POLICIE PROVEDLA 4,4 MILIONU NAMÁTKOVÝCH PROHLÍDEK V LETECH 2004 – 2012
Zbraně byly odhaleny v 1,5 % případů.
Střelné zbraně byly odhaleny v 0,1 % případů.
Takhle absurdně chybný byl tento program.
Byl to svým způsobem čistě algoritmický rasový projekt,
když se zamyslíte nad tím, co to vlastně bylo,
v němž policie obchází a sleduje, kde se ve městě pohybují různé druhy těl
a bere si za úkol
se těchto těl doslova v jeden okamžik zmocnit.
Namátková kontrola, ne?
Dělají z nich podezřelé, protože jsou na místě, kde jsou.
A skoro by se to dalo považovat za něco jako projekt mobilní segregace.
Víte, prostě se budeme pohybovat a ujišťovat se...
Nebudeme říkat, že lidé nemůžou být tady a tam.
Ale někteří lidé budou vždy představováni
jako potenciálně mimo místo, kde by měli být.
Hádejte co? Já tyhle sračky tady netoleruju.
Šel dovnitř on a dva jeho kámoši.
Dobře, musíme ten roh udržovat čistý.
Myslím, že vyjdou ven a pár minut se budou poflakovat.
Když se nezačnou hýbat, budou všichni vycházet ven.
Musíte je rozhýbat hned od začátku, protože když tam bude moc velký dav,
vymknou se kontrole a budou si myslet, že jim ten blok patří.
Ten blok patří nám a ne jim.
Možná tam bydlí, ale nám ten blok patří. Nám patří zdejší ulice.
Nakonec to nebude nůž ani zbraň,
ale až ta žena hodí botou, povede to k jejímu zatčení.
Protože Flynn si myslí, že to byl kámen nebo cihla.
Vyžadovat bezvýhradné dodržování předpisů, což policie požaduje, je v rozporu s tím,
co si myslím, že většina Američanů považuje za naši společnost,
což je demokratická společnost,
kde se nemusíte podřizovat v podstatě autoritářským příkazům.
Dříve se tomu říkalo „Ptej se, řekni a přinuť.“
Nejprve někoho požádám, aby to udělal, pak mu řeknu, aby to udělal
a pokud to v tu chvíli neudělá, fyzicky ho k tomu donutím.
Když se díváme na televizní pořady a je tam autoritativní vláda
nebo čteme o autoritářské vládě,
kde se od občanů očekává bezvýhradná podřízenost a poslušnost nějaké moci,
smějeme se tomu a říkáme: „No není to hrozné? To je tyranie.
My Američané jsme naštěstí svobodní.“
Mám ho, Kyle. Mám ho.
Nechte mě bejt!
Škrcení je manévr, který používají někteří policisté,
aby vás přiměli udělat to, co chtějí, ale vy to nemůžete udělat,
protože nemůžete dýchat.
Při jakékoli násilné konfrontaci na ulici
je pro policistu obtížné si zapamatovat,
kde na krku leží cévy, kde jsou nervy.
Na druhou stranu jsme přesvědčeni,
zejména ze strany lékařských poradců a vašich instruktorů výcviku,
že čím více člověk cvičí a čím lépe se seznámí se základní anatomií,
tím menší je pravděpodobnost zranění a invalidity.
Po přezkoumání řady případů věřím,
že tyto speciální chvaty, při správném použití
nesou velmi malé riziko...
Nemůžu dýchat.
Lidé, kteří vykonávají policejní moc,
se ocitají ve specifické situaci.
Převádějí tento základní prvek státní moci,
schopnost nárokovat si monopol na legitimní násilí, do praxe.
- Co? - Otevřete.
- Proč jste otevřel? - Vystupte.
- Ne, nevím, co se děje... - Vystupte.
Dobře, zastav. Zastav!
Dobře, vystupuju.
Stačí! Vystupuju.
Přestaňte!
Snažím se vystoupit!
Co to sakra je! Přestaňte, vystupuju!
Vystupte si!
Vystupte z toho auta, sakra.
Tady zastavit.
Dobře. Černý přechod.
Když toto násilí zastavím tady, bude méně obscénní?
Dal jsem to do slepého úhlu.
Ale kolik toho slepý úhel pojme?
- Teď zrovna nereaguje. - Má puls?
Ne, kámo, podívej se na něj. Právě teď nereaguje.
- Zkontrolujte puls. - To myslíte vážně?
- Postávat tu, když je mrtvý? - Ukažte mi puls!
Dýchá teď?
- Zkontrolujte mu puls. - Jak dlouho se o tom budeme bavit?
- Říkám vám, ať mu zkontrolujete puls. - Tome, nahmatej ho.
Zkontrolujte puls. Vy jste neuvěřitelný.
- Neberte drogy. - Neber drogy?
Co si myslíte, že to je? Přijde vám, co dělá, v pohodě?
- Vraťte se. - Přijde vám to v pohodě?
Říkáte tomu, co děláte, v pohodě?
- Jste opravdu hasič... - Ano, jsem z Minneapolis.
- Tak na chodník. - Ukažte mi puls!
- Zkontrolujte to, kurva. - Vraťte se na chodník.
Ten chlap se ještě nepohnul.
Je těžké stíhat policisty za vraždu lidí s jinou barvou pleti,
protože obvykle je to legální.
Ruce vzhůru! Hned teď!
Otoč se!
K zemi!
Nejvyšší soud udělil policii takzvané super pravomoci
k rasovému profilování, zatýkání a zabíjení.
O použití policejní síly je případ Graham versus Connor.
Nejvyšší soud rozhodl,
že policie může použít sílu tak dlouho, dokud si průměrný policista myslí,
že je k jejímu použití vhodná situace.
To je pravidlo.
A je mimořádné, kolik policejních oddělení
nechce žádnou jinou regulaci použití síly než tuto.
Po celá desetiletí docházelo k tomu,
že policejní odbory agresivně využívaly proces kolektivního vyjednávání,
aby do svých smluv a v některých případech
i do státních zákonů vkládaly ustanovení, která jsou nejen velkorysá,
ale která je ohýbají tak, aby se policie vyhnula odpovědnosti.
Myslím, že to byl tenhle dům.
Máš ztlumený zvuk?
Ztlumený, ale můžu...
Rád vás tu všechny vidím.
Ztlumený?
Dnes večer se objevily otázky,
proč policisté v Sacramentu vypnuli zvuk nahrávání.
Máš vyplý zvuk?
- Mám. Úplně vypnutý. - Fajn.
Policejní odbory přijdou ke stolu a říkají úředníkům,
kteří jsou jim v tu chvíli z velké části zavázáni,
kteří se jim klaní a poklonkují jim:
„Potřebujeme 24 až 48 hodin, než ten policista
vůbec bude muset učinit prohlášení o tom, co udělal,
včetně zastřelení té osoby. Potřebujeme, aby disciplinární záznamy byly tajné.
Potřebujeme, aby se záznamy vymazaly po určité době, už za šest měsíců.
Potřebujeme, aby celý záznam zmizel.“
A to je věc, která umožňuje policistům
znovu a znovu unikat odpovědnosti,
a o kvalifikované imunitě ani nemluvě.
KVALIFIKOVANÁ IMUNITA, VYTVOŘENÁ NEJVYŠŠÍM SOUDEM,
CHRÁNÍ POLICISTY PŘED OBČANSKOPRÁVNÍ ODPOVĚDNOSTÍ,
I KDYŽ PORUŠÍ ZÁKON
- Držte se zpátky. - Použiju taser!
- Taser! - Přestaňte!
Postřelila mě.
Prosím, přestaňte.
Postřelila jsem ho.
- Fakt? - Ano!
Dobře.
Střelila jsem do něho! Panebože!
Kim, posaď se.
Systém policejní práce byl z velké části vytvořen
mimo dohled průměrného Američana a pravidla,
kterými se policie řídí, byla v mnoha případech určena
samotnou policií a její lobby.
A to znamená, že policie byla schopna kodifikovat,
zdvojnásobit a ztrojnásobit svou moc, znovu a znovu.
V oblasti práva máme velmi málo národních norem.
Téměř žádné.
A máme také velmi málo státních norem.
A velmi málo obecních norem.
A normy, podle kterých policie funguje, jsou z velké části určovány policií
politikami policejních oddělení a jejich profesními sdruženími.
Chceme zajistit, aby to, co policie dělá, bylo v souladu se zákonem.
A když se chová nezákonně, aby za to nesla odpovědnost.
Největším problém dnešní policie je, že většina škod,
které policie způsobuje, je naprosto legální.
Je to děsivé, co? To myslím tím, když říkám, že je to na nás.
Protože my jsme ti, kdo to dovolí.
Nesnažím se zbavit policii odpovědnosti.
Ale faktem je, že většina škod, které způsobuje, je zcela legální.
Takže mě zajímá...
Zajímá mě ta naše role v tomhle všem.
Oba jste se podobně vyjádřili o zákonech,
které necháváme policii prosazovat,
a o věcech, které necháváme policii dělat.
A já tady sedím a říkám si: „Nenechávám policii dělat...
Nechci, aby to policie dělala. Nevěděl jsem, že je to legální.
Jsem toho součástí i já?
Takže kdybyste se to pokusila dát do souvislostí,
kdo vlastně umožňuje zákonodárcům,
aby se zbavili své odpovědnosti,
aby policii důrazněji říkali, co a jak má dělat,
to by bylo skvělé.
Každý, ať už je v jakékoli pozici,
kdo se snaží pohnat policii k odpovědnosti,
čelí výzvě ze strany policejního sboru
a dalších obhájců statu quo v jakémkoli prostředí,
a to je stejný podezřelý, ať jste kdekoli. Korporátní Amerika, peněžní zájmy.
Stačí se podívat na historickou roli policie v USA.
Potlačili odbory na severu ve fázi formování.
Byli v otrokářských hlídkách na Jihu ve fázi formování,
vždy chránili zájmy těch,
kteří vykořisťovali masy ke svému zisku.
Když přemýšlíte o politicích a policii,
máte na mysli jednotlivé lidi, skutečné lidi,
v protikladu k systémům,
a tito lidé často jednají v zájmu systému,
který výslovně nepodporují a který mohou dokonce kritizovat.
Ale váha jejich práce směřuje k posílení a podpoře tohoto systému.
A je to systém, který upřednostňuje třídní elitu,
rasovou elitu, lidi, kteří jsou bez sociálního stigmatu.
A přesto se na jeho upevňování podílí mnoho lidí,
kteří se ocitají na špatných stranách všech těchto propastí.
Policejní práce je dnes těžká. Fakt těžká.
Každý den jsem tak trochu...
Jsem tak trochu unavený, víte?
Loni postřelili 12letého.
Přímo tady.
Tady vidíte, kde ho postřelili, když se pral s jiným klukem z ulice.
Nikdy jsem... Když jsem sem přijel,
ještě mi nikdy tak rychle neřekli, kdo to udělal.
Protože to jsou pořád lidi, se kterými jsem vyrůstal a kteří tu žijí.
- Co se stalo tomu 12letému dítěti? - Zemřel.
V této zemi máme skutečně mnoho zranitelných komunit.
A když za nimi přijdete a zeptáte se: „Chcete zrušit policii?“
A mnozí odpoví: „Ne, chtěli bychom víc policie.“
Na druhou stranu, když jdete do těch komunit a mluvíte s nimi o tom,
jak jsou policejně hlídáni, naštvou se.
A to je opět naše chyba.
Těmto komunitám lze pomoci i jinak než agresivními policejními zákroky.
Jde jen o to, že to neděláme.
Vždy jsem byl zastáncem hesla: „Víc černošských policajtů, míň problémů.
Dosaďte černošského náčelníka, bude míň problémů.“
Věřil jsem tomu více než 30 let.
Nemyslím si, že to tak je.
Hodně jsem ztratil už jen tím, že jsem se tu zastával černošských poldů.
Někdy mě to nutí se zamyslet.
Co kdybych byl jedním z těch, kteří prostře drží hubu a krok?
Kde bych byl, že?
Charlie Adams je policistou od roku 1986 a do důchodu se nechystá.
Své poslání chce dokončit jako inspektor na 4. okrsku.
Ach!
Moje oči viděly
slávu příchodu...
Začínali jsme jako třináct států na pobřeží Atlantiku.
Svobodu jsme si nesli s sebou.
Pokud jsou polis a zřízení samosprávnými demokratickými subjekty,
policie je stínová síla, která říká:
„Existujeme proto, abychom byli autoritou, když už si nedokážete vládnout sami.“
„Existujeme, abychom kontrolovali a regulovali násilí ve společnosti tím,
že si všechno toto násilí uzurpujeme.“
Důsledně vzato, reakce orgánů činných v trestním řízení na požadavky černochů
na respektování našich životů, našich domovů a dětí
je vždycky: „Jo, na to seru.
Zkuste to. Vyzkoušejte tuhle sílu a uvidíte, jak se vám to bude líbit.“
3. BŘEZNA 1991
Když se zamyslíte systematicky nad policií
a nad tím, jak se policie ve Spojených státech rozrostla
do této obrovské síly...
Když se zamyslíte nejen nad policií,
ale i nad sítí věznic, počtem zatčených lidí,
počtem lidí, kteří jsou odsouzeni za trestné činy
a vším, co z toho vyplývá,
všemi lidmi, kteří jsou příbuzní lidí, kteří jsou trestaní, stíhaní a ve vězení,
díváte se na většinu lidí žijících teď v této zemi.
Ne menšinu, většinu lidí v této zemi.
Jsme přebujelou policejní společností
a tato přebujelost znamená,
že vztah policie k lidem se zcela pokřivil.
Místo toho, aby rostl počet lidí,
kteří mohou být považováni za součást tohoto samosprávného demokratického světa
lidí, kteří se snaží přijít na to, jak spolu vycházet
a řešit své konflikty prostřednictvím politiky, prostřednictvím protestů,
místo toho se stále víc smršťuje na jádro, kterému lze umožnit,
aby se věnovalo svým záležitostem, a na stále větší skupinu,
která je pod určitým druhem policejního dohledu.
Exit 161.
Dobře, vidím ji.
Jednou z prvních věcí, co fašistické a totalitní režimy dělají,
je posílení pravomocí policie.
Jednou z cest je, že posílíme policejní moc, tuto čtvrtou složku vlády.
Posílíme pravomoci policie, a to znamená zkázu pro demokracii.
Někdy rád říkám: „Vzpomeňte si na nejmocnějšího člověka v USA,
ať už je to Biden, Trump nebo Clintonová,
jestli si myslíte, že pořád všechno tajně řídí.
Nikdo z nich nemůže vytáhnout zbraň a střelit vás do hrudi.
Každý policista v USA
má právo a moc vytáhnout zbraň a zastřelit vás.
- Krvácí! - Teče mu krev z uší!
- Odneste ho odsud! - Teče mu krev z ucha!
Sežeň doktora.
Pozor, po čem to teď kurva chodíš?
Tahle otázka ztráty demokracie nebude mít nic společného
s nějakým pravicovým demagogem, jako je Donald Trump.
Bude mít co do činění s touto hlubokou, dlouhou historií,
v níž se nám nedaří řešit
systémový problém rostoucího počtu policistů
na úkor růstu a rozvoje našich demokratických reflexů
a opor, které potřebujeme k tomu, abychom fungovali jako samosprávný národ.
Jsme tu deset let po Trayvonu Martinovi, téměř deset let po Michaelu Brownovi...
A Američané se musí rozhodnout.
Pokud se chceme zabývat těmito otázkami
a vést skutečnou konverzaci o změně těchto systémů,
o čemž mnoho lidí tvrdí, že chtějí,
pak se lidé budou muset skutečně zapojit do těchto otázek.
Protože tyhle systémy jsou tvrdé.
Jsou těžké. Jsou složité.
Jsou mocné.
Frederick Douglass řekl: „Moc nepřipouští nic bez požadavku.“
A moc, kterou je americká policie, ničemu neustoupila.
Když už, tak tu moc zdvojnásobila a ztrojnásobila.
Pohyb!
„Moc nepřipouští nic bez požadavku
Nikdy to nedělala a nikdy to dělat nebude.“
Frederick Douglass.
MOC POLICIE
Překlad titulků: Kateřina Richard