Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
Cinci, patru, trei, doi, unu.
De obicei, filmul începe acum,
dar vreau să știți că acest film oferă o analiză a istoriei poliției
de luat în considerare.
Urmărirea acestui film necesită curiozitate sau măcar suspiciune.
Vă las să alegeți.
Puterea poliției e imediată.
E chiar acum.
E: „Fă ce ți-am spus să faci acum!”
Fără așteptare... Nu sunt apeluri. Nimic din toate astea. Că dacă nu.
Eu decid ce se întâmplă în continuare.
Ca să fii polițist bun, ai nevoie de suflet.
Dar trebuie să fii... Uneori, trebuie să fii o jigodie.
Uneori, trebuie să fii un om rău.
Poliția! Nu mișca!
Ce am făcut?
Înțelegi ce-ți spun?
Nu am timp pentru tine.
Pe loc, repaus! Zece.
Genunchi!
Talie!
ÎN URMĂTOARELE DOUĂ DECENII, NEW YORK, PHILADELPHIA, CINCINNATI ȘI CHICAGO
AU FONDAT PROPRIILE INSPECTORATE
Ca în multe instituții, se spune: „Așa am procedat mereu.”
„Așa ar trebui să funcționeze,” fără ca să se asculte începutul casetei
ca să se afle: „Ce ne propuneam la început?”
De unde vine cuvântul „poliție”? Provine din cuvântul polis.
Ideea e că suntem autonomi
și credem în principiul autoguvernării.
Problema e că nu ne dăm seama cine supraveghează poliția.
Nu ne dăm seama ce dă autoritatea poliției asupra oamenilor.
Poliția din comunitatea noastră ocupă zona noastră, comunitatea noastră
ca pe un teritoriu ocupat de trupe.
Mulți cred că supravegherea poliției a scăpat de sub control.
Dar se și comit infracțiuni și violențe îngrozitoare
în unele comunități. Și asta a scăpat de sub control.
SUNT 18.000 DE AGENȚII STATALE/LOCALE DE SIGURANȚĂ PUBLICĂ
CU PESTE UN MILION DE OFIȚERI, CÂT POPULAȚIA DIN DELAWARE
Brutalitatea poliției
arată că n-am obținut cetățenia deplină.
De aceea poliția e scânteia care declanșează proteste atât de mari,
pentru că e un afront direct la sentimentul nostru de apartenență,
la abilitatea noastră de a fi aici.
Trebuie să vă împrăștiați imediat, altfel veți fi arestați!
Faceți-o acum!
Dacă am înființa o țară mâine și ar trebui să inventăm
un sistem de lege și ordine, de justiție penală, de poliție,
ar fi aproape imposibil să inventăm sistemul pe care-l avem.
Și totuși, e cel pe care-l avem în fiecare zi.
Puterea poliției e enormă, omnipotentă și greu de definit.
E puterea unui milion de polițiști mânuiți peste tot, toți deodată.
Dar puterea poliției e extrem de intimă.
Aceeași instituție uriașă vă poate percheziționa,
localiza telefonul, cere să vă legitimați,
urmări pe camere de supraveghere, sau colecta ADN-ul.
În Statele Unite, puterea poliției e nereglementată practic.
În acest tip de democrație, cine e mai puternic?
Poporul sau poliția?
MARTIE 2022 SECȚIA PATRU DE POLIȚIE
Ce fel de infracțiuni sunt cele mai răspândite în nord?
Cu ce vă confruntați în circumscripția asta?
Cu multe violențe, crime. Ăsta e liceul meu, North High School.
CIRCUMSCRIPȚIA PATRU E ÎN NORDUL MINNEAPOLISULUI
Ne confruntăm cu multă violență.
Unul dintre sportivii noștri,
quarterback, a fost împușcat și ucis recent.
Ce s-a întâmplat?
Le-au dat liber devreme elevilor ca să protesteze
contra împușcării lui Amir Locke.
D Hill a plecat de la școală cu alți jucători.
Se îndrepta spre casă sau acasă la un prieten
și a trecut pe lângă un tip pe Golden Valley Road,
vom merge pe acolo.
Doar a trecut pe lângă un tip.
Tipul s-a întors, nu știm dacă s-au lovit unul de celălalt,
dar D nu s-a oprit.
Tipul a scos o armă din rucsac și l-a împușcat în ceafă.
L-a ucis pe loc.
- Aduceți-i, băieți! - Să începem!
- Aveți grijă de voi! - Concentrați-vă!
Ușa e deschisă. Mă duc eu!
Inspectoratul nostru de poliție e o organizație paramilitară.
Poliția! Mandat de percheziție!
Lovește!
- Haideți! - Poliția!
- Mandat de percheziție! Jos! - La pământ!
Cu tine!
Oamenii nu înțeleg de ce a devenit o organizație paramilitară.
Poliția provine din patrula pentru sclavi.
Sus!
Sus, dragă!
Toți sclavii din oraș, dacă nu aveau un bilet de la stăpân,
erau bătuți rău.
Iar stăpânii s-au săturat de patrulele astea pentru sclavi.
Așa c-au întrebat la The Citadel:
„Îi puteți instrui? Le puteți da un fel de structură?”
Ghiciți care e structura!
Paramilitară.
Unde locuiești?
- Între 80 și... - Jos mâinile!
- Unde? Du-te acolo! - 80 și Figueroa.
Dacă ofițerii noștri au înțeles asta,
au discutat și li s-a spus,
știu de ce un afro-american spune:
„Proveniți din patrulele pentru sclavi.”
Dar el ar înțelege la ce se referă, nu?
Pentru că unele cuvinte ca „patrulare,” nu le-am schimbat, nu?
Am vorbit despre o scrisoare de la stăpân, nu?
Ce fac polițiștii când văd un grup de bărbați de culoare?
„Actele la control!” Care e diferența?
Când ne gândim la originile supravegherii în America,
putem fi tentați să găsim o origine.
Dar, de fapt,
supravegherea se dezvoltă în mai multe locuri în timp.
Un punct de plecare ar fi granița,
unde coloniștii albi se aflau într-un loc în care
indigenii contestau revendicările de terenuri.
Coloniștii albi au încercat să-și însușească terenuri.
ÎNTRE 1830 ȘI 1847, GUVERNUL SUA A MOBILIZAT
Așadar, am putea considera poliția de frontieră
un punct de plecare pentru ce a devenit cunoscut ca supraveghere.
În Sud, exista un sistem oarecum diferit.
Era un sistem al patrulelor pentru sclavi în legătură cu milițiile.
Practic, erau grupuri de bărbați
care aveau ca sarcina să meargă prin plantații
și să se asigure că sclavii care trăiau în jurul plantațiilor nu făceau probleme.
Practic, supravegheau aceste grupuri.
Așadar, patrula pentru sclavi devine o instituție
cu legături cu sclavia pe care o putem vedea
și ca pe un fel de poliție timpurie.
Mă anunțați când se poate filma?
Da, suntem gata.
Minunat! Acțiune!
În secolele al 18-lea și al 19-lea, supravegherea municipală
are rolul de a menține ordinea între muncitori,
deci, între proletari.
Acesta ar fi al treilea loc
în care poliția s-a dezvoltat ca o cale de gestiona disciplina claselor.
Muncitorii au făcut grevă în Toledo.
Gardienii au trebuit să folosească gaze lacrimogene, plumb și oțel
pentru a controla greviștii impulsionați de agitatori radicali.
Gaz lacrimogen într-un baraj sufocant.
Un câmp de luptă unde au fost două victime și șapte răniți
înainte să se rupă rândurile greviștilor și să fie încercuiți liderii lor.
Război pe străzi. Conflicte civice groaznice.
Între anii 1800 și 1900, unul din rolurile principale ale poliției
era să disperseze grevele muncitorilor...
...și să protejeze averea angajatorilor.
Ne întoarcem la ce am vorbit de la început.
Avem aceste trei dimensiuni ale proiectului politic american.
Cea care decurge din înrobirea,
capturarea și constrângerea forței de muncă de culoare.
Cea care pleacă de la graniță și din expansiunea,
înfometarea și cucerirea indigenilor.
Și una care provine din dezvoltarea capitalismului american
și a cererii sale pentru muncă.
Începe mereu de la niște relații cu averea.
Pornește mereu de la ideea că oamenii fără avere...
sau oamenii care sunt avere, în cazul celor înrobiți,
sunt o amenințare pentru ordinea socială construită pe avere
pentru că nu dețin o parte din acea ordine.
Sunt victime ale acelei ordini.
ANARHIȘTI ARESTAȚI, 1910
E posibil ca toți cei de aici să fie morți.
Morții, bătăușii sau bătuții.
Violența care trăiește în trecut.
Acea violență rămâne în trecut sau se deplasează în timp?
E un dans aici,
deplasarea peste linia de violență și înapoi din nou.
Mă întreb, ce au simțit acești bărbați atunci?
Cum s-au simțit după lupte?
Virtuoși? Puternici?
Când slujba ta e să îi controlezi pe alți oameni,
ce face puterea asta din tine?
Vom dărâma fiecare bar clandestin
și distilerie de gin.
Vom aresta fiecare maimuță până se satură.
Vor vrea toți să stea la răcoare și să plece.
Să părăsească țara! Nu orașul, ci țara!
Nu.
Lăsați mâinile alea deschise! Închideți-le în pumni și folosiți-le!
De-a lungul istoriei, legea și ordinea
au subjugat segmente din populație...
...spre beneficiul majorității populației.
Ne uităm la expresia lege și ordine,
iar legea și ordinea sunt diferite.
Nu? Cât de mult din poliția noastră aplică legea?
Cât e vorba despre societatea ordonată
și de cine e definită societatea ordonată?
Poliția e indisolubil legată de istoria rasială a țării.
Pentru a înțelege acest cadru de bază
trebuie să te întorci în inima...
...logicii culturale ale Europei însăși.
Nu e Ferguson.
Nu e orice.
Aici e Baltimore City
Filosoful David Hume, de exemplu,
a spus că, dacă ești de culoare sau negru, doar mimezi vorbirea.
De ce nu pot merge la magazin fără să fiu oprit?
Deci, ești ca un papagal, o pasăre exotică.
Noi, oamenii de culoare, nu avem idei originale.
La fel cum Thomas Jefferson a spus că nu avem deloc creativitate.
Immanuel Kant a spus că a fi negru din cap până în picioare
e dovada clară că orice spune un om de culoare e o prostie.
Filozoful german Hegel a spus că oamenii de culoare nu posedă
ceea ce în germană se numește „Geist” sau „spirit”.
Suntem copii eterni,
primitivi în regiunile Africii, cu excepția, desigur, a Egiptului.
Așa e! Voi ați făcut să fie totul așa!
Există o cale prin care imaginarul alb
a structurat corpul de culoare contra lui, astfel încât, până la urmă,
pielea albă să devină o însușire definitorie a umanității,
a persoanei, iar oamenii de culoare să fie mereu devianți,
mereu neliniștiți, periculoși sau nedisciplinați.
Ce înseamnă să tulburi liniștea?
Să vorbești prea tare?
Să stai prea aproape?
Să pui prea multe întrebări? Să refuzi să faci ce ți se spune?
Poate ai fost numit periculos sau deviant.
Poate te-a făcut să te simți incomod
cineva nedisciplinat care s-a apropiat prea mult.
Cum ai reacționat?
CONTROL SOCIAL
Să fie acesta bărbatul
care, acum mai puțin de 24 de ore...
și-a riscat viața pentru mai puțini bani pe oră...
decât câștigă acest bărbat?
NARAT DE BEN GAZZARA
Ideea unei funcții a poliției și responsabilitatea ei față de grup
e comparabilă cu ce a fost acum milioane de ani,
când strămoșii acestor furnici au dezvoltat propria versiune de poliție.
Astfel, acum, după milioane de ani de evoluție,
furnicile au un sistem social în care unele
stau de pază și privesc cum alte furnici încearcă să intre în casa lor.
Dacă sunt considerate inamici, aceste furnici gardieni semnalează
și altele vin și ajută la distrugerea intrusului.
Cred că există motive întemeiate să credem că fondarea
inspectoratelor de poliție moderne în secolul 19
a fost o reacție la oamenii din societatea americană
care erau considerați diferiți.
Se poate spune
că prima secție de poliție din New York din 1844
a fost o reacție la afluxul de imigranți din Europa,
și mai ales a irlandezilor, care erau văzuți ca inferiori.
De fapt, considerăm populațiile irlandeze de azi albe...
...dar, la jumătatea secolului 19, nu erau considerați albi 100%.
FOTOGRAFIEREA UNEI ESCROACE
În Statele Unite, mai ales la sfârșitul secolului 19,
când în SUA se imigra în masă,
existau multe neînțelegeri legate de apartenența la rase,
de limitele dintre rase.
Așadar, dacă erau vizați de poliție,
oamenii erau adesea marcați ca nealbi.
Când poliția supraveghea
americani italieni, americani greci sau americani irlandezi,
erau supuși la tot felul de tratamente discriminatorii
la care mulți oameni nealbi sunt supuși azi.
Nu erau văzuți neapărat ca aparținând altei etnii caucaziene,
ci ca având un statut rasial nealb.
Supravegherea e calea spre putere.
Am văzut de-a lungul istoriei Americii
cum diferite grupuri etnice albe, când ajungeau în Statele Unite,
erau inițial ținta supravegherii americane
și munceau ca să fie asimilate nu doar în rasa albă americană,
ci și în supravegherea americană.
Când te uiți la poliția din multe orașe mari americane,
vezi că e formată din multele etnii albe
care, în trecut, ar fi fost victimele
tacticilor de supraveghere dure, discriminatorii, agresive.
Chiar înainte de sclavie și imediat după sclavie...
...oamenii care erau servitori ucenici sau oameni albi săraci,
servitorii ucenici de dinainte de sclavie, săracii albi de după,
au primit ceea ce istoricii numesc o mită rasială, adică:
„Îndepărtați-vă de cei din aceeași clasă! Nu formați rețele de solidaritate cu ei!”
„În schimb, vă vom dărui ceva numit albeață.”
„Prin legi și practici concrete,
care vă vor conferi privilegii.”
„Poliția va fi esențială în conferirea acestor privilegii.”
În anii 1690, în Virginia,
guvernatorii din colonia Virginia aveau ideea asta în minte:
„Ne vom asigura că sclavii și servitorii nu se unesc
și nu încearcă să ne dea jos spunându-le
că servitorii rămân îmbrăcați când sunt biciuiți,
dar sclavii pot fi dezbrăcați.”
Asta îți spune câteva lucruri.
Că privilegiile albilor nu sunt grozave dacă tot sunt biciuiți.
De asemenea, că se face un efort de a diferenția,
de a face în așa fel ca oamenii de culoare să fie expuși, la propriu,
ca oamenii cei mai vulnerabili în fața forței și violenței statului.
Cineva nu e de culoare
cu cât mai aproape e de a fi alb.
Și cu cât e mai aproape de a fi alb, nivelul, frecvența,
pericolul supravegherii vor fi fundamental diferite.
Povestesc cum, ca polițist începător, am urmărit un tip care furase o mașină.
L-am atacat pe tip, l-am prins.
Apoi, eu am fost lovit cu o lanternă.
L-am întrebat pe polițist: „De ce ai făcut asta?”
A zis: „Erau doi puști negri acolo.”
„L-am atacat pe primul.”
A fost... Și a făcut asta fără regrete, nu?
Nu-l urâm pe negru.
Domnul l-a făcut pe el de culoare și pe noi albi.
Veți găsi asta în capitolul 11 din Geneză,
în care El a separat rasele.
Și noi, știind că, timp de 5.000 de ani, omul alb a fost rasa supremă,
noi, Cavalerii Ku Klux Klan, intenționăm să păstrăm starea de fapt.
Din cauza segregării, a felului în care rasa îi marchează pe afro-americani,
mulți imigranți care au îndurat nedreptăți,
opresiune și excludere
ar putea deveni altceva.
Îți poți schimba numele. Poți scăpa de accent.
Poți deveni alb în societatea asta în feluri care ar fi imposibile
pentru afro-americani, căci nu-ți poți schimba culoarea pielii.
CONTRAINSURGENȚĂ
Poliția a încercat să folosească gaze lacrimogene.
Dacă vântul suflă spre voi,
trageți proiectile CN cu o armă cu aer comprimat
în spatele mulțimii, ca vântul să le poarte prin ea.
La începutul secolului 20, poliția din multe orașe din SUA
era integrată cu totul în sistemul politic din oraș.
Când poliția era implicată politic,
nu controla eficient criminalitatea.
De fapt, făcea parte din organizații criminale.
O generație de reformatori ai poliției a încercat să schimbe asta.
Mulți dintre ei aveau experiență militară în străinătate.
S-au întors în Statele Unite și au vrut să transforme poliția
la fel cum armata se transformase
în coloniile pentru operațiuni militare
din Caraibe, Filipine și alte locuri.
Voiau să facă din polițiști profesioniști
așa cum soldații deveneau mai profesioniști.
Poliția de azi poate fi înțeleasă
analizând intervențiile americane de afară.
Mă gândesc în special la August Vollmer.
August Vollmer e un personaj fascinant.
E cunoscut în poliție.
E considerat părintele poliției moderne.
August Vollmer a lucrat în armată,
mai ales în Filipine
în războiul hispano-american.
Statele Unite n-au spus că Filipine e colonia noastră.
Dar au ținut Insulele Filipine sub ocupație
cel puțin jumătate de secol.
Instaurarea acelei ocupații a fost un război brutal de contrainsurgență.
Un lucru legat de războiul colonial din Filipine a fost că armata americană
a perfecționat multe tehnici și tactici ca să se ocupe de insurgenți,
de rebeli,
de micii lor frați maro, cum le spuneau filipinezilor.
August Vollmer a fost un jucător cheie în acea campanie.
A fost ales ca să lupte
într-o unitate de elită de contrainsurgență,
în care foloseau forțe mobile să intre
și, practic, să caute și să distrugă insurgenți filipinezi.
Vollmer e un personaj grozav de urmărit
pentru că a fost polițist,
a stat în Filipine și s-a gândit
cum să creeze instituții de supraveghere și apoi a devenit cercetător.
El a fost unul dintre oamenii care au scris
cum ar trebui să arate un sistem de poliție.
Inspirată probabil de transporturile din Primul Război Mondial,
divizia călare a poliției a achiziționat echipament pentru camioane.
În cabină, încap zece ofițeri, mitraliere,
bombe cu gaz lacrimogen, etc.
Vollmer a trecut de la un domeniu la altul
cum am spus.
S-a gândit la ordinea internă.
Și-a câștigat experiența într-o situație de contrainsurgență,
o situație pe care am putea s-o vedem ca pe un război,
care e, de fapt, despre pacificare.
Și a încercat să se gândească
la o cale prin care poliția să-și păstreze legitimitatea.
Ca să evite confruntarea fizică, poliția a folosit gaze lacrimogene,
de data aceasta, conducând mulțimea înapoi la monumente.
Folosirea uneltelor și tacticilor de contrainsurgență a insuflat în poliție
ideea că cetățenii sau potențialii infractori
sunt ca insurgenții din străinătate,
și, prin urmare, inamicii statului, așa că îi poate trata
cu oricâtă violență e necesară.
Dacă vorbim despre caracteristicile poliției,
e aproape o instituție colonială.
Asta e puterea unui guvern care conduce poporul
care nu poate decide cum e condus.
Pentru mine, prin deducție, poliția, ca instituție colonială,
urmărește servirea intereselor
așa-zișilor colonizatori,
ale celor care se stabilesc undeva, care tind să fie bogați și albi.
Pământul nostru e bogat în frumusețe.
Fiecare nuanță de piele poate fi găsită în femeile americane.
Miss America își ia în serios înfățișarea
iar frumusețea minții și corpului ei sunt moștenirea ei americană,
dreptul ei din naștere datorat faptului că strămoșii ei au venit în țara aceasta
ca să le facă o lume nouă copiilor lor și copiilor copiilor lor.
Pe acest pâmânt liber,
mulți oameni din multe țări s-au cunoscut și s-au căsătorit
și și-au crescut copiii ca americani.
Poliția nu e ca nicio altă parte din guvern
în sensul că ea cristalizează puterea fundamentală a statului
de a pretinde un monopol peste violența legitimă,
de a spune că violența asta e în regulă, cealaltă nu e.
Să analizezi supravegherea...
...înseamnă să analizezi puterea și cum poliția funcționează în societate
ca să mențină acel status quo specific.
Indiferent dacă polițiștii sunt conștienți de asta sau nu.
Așadar, analizăm puterea
și cum polițiștii devin participanți
în inechitățile de putere din societatea aceasta.
Oprește-te!
O să-l pulverizez. Ai grijă!
- Da, bine. - O să te pulverizez.
- Pentru ce? - Coboară!
- Jos sau te pulverizez. - De ce?
Coboară sau te pulverizez!
De ce să cobor?
Mergi roată!
Dacă pleci cu mașina, te împușc.
O să fac să-ți fie ușor.
Dacă pornești, îți trag un glonț în piept.
Nu-mi pasă de ce ai. Nu-mi pasă dacă ai prostii...
Dar ghici ce? Acum e problema ta.
Dar dacă încerci ceva, te împușc.
Mă împuști?
Absolut.
- De ce? - Absolut.
Dacă nu asculți, ești mort.
Munca violenței nu e muncă violentă.
Mâinile pe mașină, amândoi! Chiar acum! Chiar acum, la naiba!
E munca violenței de stat.
Funcționează cel mai bine când violența e ascunsă,
când violența e o amenințare care nu e pusă în aplicare,
dar care se înțelege că poate fi pusă în aplicare oricând.
M-au amenințat cu cuțitul!
Mă înțelegi?
Voi toți, mergeți în față! Acum! Treceți acolo!
Când vorbesc despre oameni marginalizați ca despre niște amenințări distopice,
ar trebui să clarific că sunt considerați și o boală contagioasă
și că îi afectează pe ceilalți.
Așa că scopul, în acel caz, e să-i pună la locul lor,
nu doar la locul lor social,
ci și în așezările geografice pe care le-am pus deoparte pentru ei.
Cei care au definit dezvoltarea logicii carcerale
au fost oamenii de culoare din SUA,
întrucâtva pentru că supravegherea s-a dezvoltat
în contextul înrobirii oamenilor de culoare.
Odată cu interzicerea sclaviei,
a fost înfiorător pentru mulți oameni.
PROFESOARĂ, FACULTATEA DE DREPT GEORGETOWN
legi li se aplicau doar oamenilor de culoare.
Așa că era foarte clar că o să încercăm să vă controlăm
într-un fel în care nu vom controla alt grup.
BLACK CODES LE-AU OFERIT AMERICANILOR DOAR DREPTUL SĂ FIE FERMIERI,
MUNCITORI SAU OAMENI DE SERVICIU
LE-AU INTERZIS ACHIZIȚIA DE ARME DE FOC
ÎI PERMITEAU ORICĂRUI ALB SĂ ARESTEZE ORICE NEGRU
DACĂ CREDEA C-A COMIS O INFRACȚIUNE
Marșul nu va continua. E clar?
E clar că această logică carcerală
nu-i afectează doar pe cei de culoare.
Toată lumea e implicată.
Dar, dacă n-am avea istoria fricii,
a: „Ce o să ne facem când cei de culoare n-o să mai fie sclavi?”
„Dacă nu-i putem controla așa, cum ne vom asigura că se poartă corect?”
Dacă n-am fi avut istoria aia,
poate am fi văzut un sistem public de siguranță
care ar fi evoluat foarte diferit.
NEGRULE, AI TOTUL. CE MAI VREI?
Cum am ajuns aici?
Întrebarea se dezintegrează imediat ce o pui.
Cine suntem „noi”? Unde e „aici”?
Gata... în față!
Tu și eu,
om fi din aceeași țară, dar suntem destul de apropiați să fim „noi”?
America ta și America mea sunt unul și același loc?
Au fost vreodată?
REZISTENȚĂ
Asta e brutalitatea poliției?
Sau autoapărare?
Ce părere aveți?
Dacă ați spus că nu știți, ați avut prejudecăți pro sau contra poliției.
Am face bine să înțelegem cât mai multe fapte
ca să înțelegem ce înseamnă poliția,
funcția ei și responsabilitatea față de toți cetățenii.
Deci, printre insecte sau printre oameni,
ideea de forță sau funcție a poliției a venit din necesitate.
Și corpul uman are forțele lui de poliție, când, în caz de boală sau rănire,
globule albe ca acestea ne protejează de bacterii dăunătoare
și alte substanțe care amenință corpul.
Când omenirea a devenit mai civilizată,
a devenit necesar să trăiască după reguli și legi mai elaborate.
Legi care să-i protejeze pe cei slabi de cei agresivi.
În acest aranjament, forța grupului
a fost dată indivizilor ca să o folosească în numele lui.
Același principiu se aplică poliției moderne de azi.
Aici e Minneapolis. Plymouth Avenue.
Plymouth Avenue era cunoscut în anii '60 pentru...
Am avut o revoltă în anii '60. Cred că în '67, '68.
Aici erau magazine, alimentare, tot felul de lucruri.
Și, cei de culoare s-au supărat.
Le-au incendiat.
Îmi aduc aminte clar. Aveam cam cinci ani atunci.
Dar țin minte incidentul, fiindcă, a doua zi,
unchiul meu ne-a adus aici cu mașina,
a intrat în alimentara evreilor și a devalizat-o.
A luat carne și toate chestiile alea.
Țin minte că mama i-a spus unchiului să n-o facă,
fiindcă omul acela o lăsa să cumpere pe credit.
Ce se întâmplase în comunitate care supărase oamenii?
A fost un incident cu poliția.
Nu era un mediu stabil pentru cei de culoare.
Hărțuirea poliției în Minneapolis.
A fost un incident într-un bar, în care proprietarii
au bătut cu brutalitate un om de culoare iar polițiștii n-au făcut nimic,
ceea ce a declanșat „Enough is enough.”
Aveam mai multe magazine pe Plymouth Avenue.
Într-o noapte, le-au incendiat.
Au fost scene similare în toată America în acel an.
LOS ANGELES URMĂRILE ZILELOR DE VIOLENȚĂ FĂRĂ SENS
Clădiri în ruine, flăcări scăpate de sub control
și o atmosferă de teamă
încă persistă în cartierul liniștit Watts din Los Angeles.
Lasă poșeta și ridică mâinile!
Sus mâinile!
Sus mâinile! Ridică-le! Haide!
Liderii negri au dat vina pe mai multe probleme sociale.
Sărăcia și șomajul, școlile și locuințele proaste,
toate contribuind la discriminare.
Mai ales, a zis purtătorul de cuvânt al negrilor, brutalitatea poliției.
În acest timp, se crede că localnicii,
în special cei de culoare,
au început episoade violente împotriva poliției...
...și împotriva instituțiilor din comunitatea lor.
Când ne uităm la istoria
și răspândirea acestei forme de protest politic,
au fost cam 2.000 de rebeliuni între 1964 și 1972.
Vedem că, de fapt, poliția a provocat aceste incidente.
O scenă absolut incredibilă.
Un schimb de focuri în mijlocul Broadway-ului.
Grenadă pe străzile Los Angelesului.
Și vă asigur că nu vom vedea un alt Harlem, Rochester sau New York.
Putem rezolva. Mai este timp.
Vă spun astă-seară că vor mai fi, fie că vă place sau nu.
Nu, stați! Ascultați!
Vedeți, ei... Noi, populația de culoare de aici suntem sătui.
Știți ce vor face diseară? Nu le pasă.
N-o să mai lupte aici.
Vizează oameni albi.
Nimeni din societatea asta n-a încercat să-i oprească când ne-au ars biserica.
Dar când noi ripostăm, toată lumea se supără.
În multe feluri, vedem revoltele din anii '60
ca o reacție la brutalitatea poliției.
Dar sunt și o reacție
la o perioadă lungă de violență a găștilor de albi.
Nu vă faceți griji, fiindcă n-o să mai tolerăm asta.
În comitatul Lowndes, Alabama, au ars două biserici din temelii.
Biserici ale negrilor.
O săptămână mai târziu, o biserică albă a fost arsă din temelii.
Ori ne închinăm toți înăuntru, ori ne închinăm toți afară.
Au fost revolte în Vestul mijlociu industrial,
Sun Belt, Rust Belt, Coasta de est și în statele sudice.
În orice loc în care au locuit oameni de culoare,
în condiții de segregare, inechitabile, supravegheați mai des
și în noi moduri în timpul erei luptei contra infracționalității în anii '60,
au izbucnit revolte
în toată țara, în orașe mari și mici.
M-am săturat să-mi ordonați voi, albii.
Cum adică? Cât de rău? În ce fel?
Ne opriți pe stradă, ne loviți ușile,
ne duceți la secție și ne spargeți dinții.
Opresc oameni pe stradă acum,
dar înainte nu o făceau.
O fac de mult timp.
Poliția nu are ca scop... în comunitatea noastră
să ne promoveze bunăstarea sau siguranța.
Sunt acolo ca să ne țină sub control, să ne brutalizeze și să ne ucidă
pentru că li s-a dat ordin să facă asta.
Poliția din comunitatea noastră nu putea fi acolo
ca să ne protejeze averea, fiindcă n-avem averi.
Nu puteau fi acolo
să se asigure că avem parte de un proces echitabil
fiindcă însăși poliția ne refuză procese echitabile.
Se pare că poliția e în comunitatea noastră
nu pentru siguranța noastră, ci a patronilor din comunitate
și ca să se asigure că status-quo-ul rămâne intact.
Când îți dai seama că plătești taxe
ca polițiștii ca să te bată.
Voi îi plătiți.
Plătiți statul să vă bată la fund.
Îi plătiți să vină să vă bată copiii.
Îi plătiți ca să vă fugărească pe străzi.
Îi plătiți ca să vă ucidă.
REVOLTĂ GLOBALĂ
Nu vă temeți! Nu vă fie rușine!
Vrem puterea celor de culoare!
Stokely Carmichael, un revoluționar de 25 de ani.
Aici, în Mississippi, vara aceasta,
Carmichael, cu strigătul pentru puterea celor de culoare,
a devenit o emblemă națională și, pentru mulți, una înfiorătoare.
Fiecare tribunal din Mississippi ar trebui ars mâine
ca să ardă mizeria.
Când vă întreabă ce vreți, știți ce să le spuneți!
- Ce vreți? - Puterea negrilor!
Poliția a înțeles radicalismul de culoare
din anii '60 ca pe o formațiune globală.
Poliția a înțeles amenințarea comunismului,
care părea legat de radicalismul de culoare ca problemă globală,
o problemă care nu era izolată „acolo.”
Funcționarii din securitate din SUA
s-au uitat le ce se întâmpla în orașele americane.
Au considerat toate aceste mișcări egale
și similare mișcărilor de eliberare în desfășurare în toată lumea.
Exista o frică enormă de radicalism, de comunism.
La ideea militarizării poliției
trebuie să adaugăm o noțiune, care ar putea fi un termen ciudat,
dar trebuie să ne gândim la modul în care armata a devenit „polițizată”.
O mie.
Așteptați!
Țintă.
Poliția era cea mai importantă categorie.
Rolul armatei a devenit supravegherea.
Nu a devenit lupta în războaie pentru apărare națională
cu alte puteri după Al Doilea Război Mondial.
A devenit o serie de proiecte de contrainsurgență în afara țării,
pacificare.
Aspectele militare s-au cam infiltrat în poliție
și ideea de supraveghere a intrat în acțiunea militară.
Oamenii au ajuns la concluzii din ce în ce mai radicale,
și, în Statele Unite,
aceste concluzii au fost alimentate de mișcări internaționale,
mișcări anticoloniale.
În acele țări,
oamenii adoptau ipoteze politice radicale.
Își spuneau socialiști.
Contestau și solicitau dreptul de a guverna pe baza acestui argument.
Aceste idei au avut noimă pentru radicalii din țara asta, în care
poate nu făceai parte din populația colonizată în același sens,
dar condițiile tale arătau la fel.
31 IANUARIE, 1971.
Poate că nu era colonialism tradițional,
dar era ceva care semăna extraordinar de mult.
Astfel, oamenii au început să preia aceleași idei
și retorică și au început să pună la îndoială capitalismul.
Liderii comunității noastre de culoare
sunt... unde sunt ei?
Nu sunt aici și nu vin acum pentru că...
Bine. Așa e, ne vând din nou
și ne-am săturat să fim vânduți ca sclavi.
- Te rog, nu mă ucide! - Ieși din șanț!
Te rog, nu mă ucide!
Când totul s-a terminat, un demonstrant tânăr
a fost împușcat și ucis.
Cel puțin 30 de oameni au fost răniți, 19 cu plăgi împușcate, 88 arestați.
În anii '60,
mulți polițiști credeau că mișcarea pentru drepturile civile
și apoi mișcarea Black power erau înșelăciuni ale Uniunii Sovietice,
că erau manipulați,
că erau agitatori care băgau idei în capurile
populației afro-americane din toată țara,
convingându-i să se revolte.
Samuel Cartwright era un doctor
care era consultat adesea de proprietari albi de plantații
fiindcă ei observau că oamenii de culoare
fugeau de pe plantații, ceea ce vouă vi s-ar părea firesc.
Vrei să fii liber, deci fugi de pe o plantație.
Proprietarii albi de plantații nu înțelegeau asta.
Dacă oamenii de culoare erau inferiori, dacă erau bunuri,
de ce să fugă?
Au mers la Samuel Cartwright. El s-a gândit. A zis: „Am un răspuns.”
A zis că oamenii de culoare suferă de o așa-zisă „drapetomanie,”
iar „drapetomania” e boala care te face să fugi de pe plantații.
Omul de culoare era fix în accepțiunea celor albi,
fiindcă cei de culoare n-aveau cum să vrea să fie liberi.
Dacă fugeau de pe plantații pentru că-și doreau libertate,
asta contrazicea afirmația că oamenii de culoare sunt sclavi prin natură.
Stați un pic! Nu vrem decât slujbe.
Dacă primim slujbe, nu deranjăm pe nimeni.
Dacă nu primim slujbe, distrugem Los Angeles.
Ce crezi, frate, despre situația poliției? Tu...
Poliția?
Poliția? Îi dăm foc și ei.
Aceste mișcări n-au fost considerate de poliție organice, justificate,
bazate pe injustiție adevărată.
Și asta a însemnat că aceste mișcări au fost tratate
ca un complot inamic.
Din acest motiv,
uneltele folosite pentru a suprima aceste mișcări în străinătate
erau adecvate pentru uzul în țară.
Dragii mei americani,
am îndurat o săptămână prin care nicio națiune n-ar trebui să treacă.
Trebuie să știm răspunsul, cred,
la trei întrebări de bază despre aceste revolte.
Ce s-a întâmplat? De ce s-a întâmplat?
Ce se poate face ca să nu se mai repete?
Astă-seară, numesc
o comisie de consultanți în nesupunere civică.
Guvernatorul Otto Kerner din Illinois a fost de acord să fie președinte.
CE E CU RAPORTUL REVOLTEI
Raportul Comisiei Kerner e uriaș.
A fost un moment hotărâtor din istoria guvernului american.
Pentru prima dată, se recunoștea clar
modul în care
supravegherea societății americane era legată în profunzime
de crearea unei societăți divizate pornind de la liniile rasiale
și, cum comisia afirmă clar, separată și inegală.
Raportul a fost un bestseller.
S-au vândut 740.000 de exemplare în primele trei săptămâni.
Peste un milion au fost imprimate.
Bantam Books, care a publicat prima ediție,
a spus că s-a vândut cel mai repede de la Valea păpușilor,
al cărei stil nu e tocmai similar.
COMISIA A CONTURAT MAI MULTE CAUZE ALE REVOLTELOR,
INCLUSIV DISCRIMINAREA ÎN MUNCĂ, EDUCAȚIE, LOCUINȚE
Cumpărați cărți despre comisia de revolte! În comisia de revolte.
Câțiva tineri preoți din Bushwick sunt activi în culise,
insistând că vânzările raportului sunt un prim pas al albilor
spre recunoașterea ceea ce preoții și raportul consideră
problema fundamentală, rasismul albilor.
Care e răspunsul la raport?
Ce măsuri se vor lua la Washington?
Roger Mudd, care relatează despre Congres.
Care e impactul?
Am avut parte doar de tăcere de la Casa Albă.
- De ce nu s-a declarat nimic? - Poate e calculat.
Președintele vrea ca raportul să fie digerat
și mai are de făcut și câteva calcule politice precise.
Trebuie să ținem minte ceva despre Congres.
Congresul e alcătuit în principal din clasa de mijloc americană albă.
Deja există o anumită opoziție la un asemenea raport,
care dă vina pe bărbații aceia pentru declanșarea revoltelor.
De fapt, Comisia Kerner, avea ceva pentru toată lumea,
Pentru cei de stânga,
avea multe analize ale cauzelor criminalității.
Și pentru cei de dreapta avea recomandări pentru a susține supravegherea
și tehnicile poliției.
Sugestiile venite din partea dreptei copleșeau analiza de stânga.
Johnson chiar a implementat recomandările,
mai ales cea din Raportul Kerner pentru mai multă poliție.
Criminalitatea e considerată o problemă a orașelor mari.
Acum, suburbiile simt impactul creșterii criminalității.
În Lakewood, California, elicopterele se folosesc ca mașinile din alte orașe.
Numit Proiectul Skynight, experimentul din Lakewood
face legătura între mașină și polițistul din aer.
Vărsarea de bani de la guvernul federal a sporit enorm numărul de oameni
care au fost angajați ca polițiști în uniformă și polițiști civili.
136, aici Sky Knight. Pornim de la Compton și Downey.
Asta a dezvoltat tehnologia și uneltele
folosite pentru supraveghere.
LEGI ADOPTATE IN 1928 AU GRĂBIT DISTRIBUIREA SURPLUSULUI DE ECHIPAMENT
Sky Night, îi am în vizor. Inițiez oprirea lor.
Intervenția lui Johnson
nu e doar despre profesionalizarea poliției,
ci implică și guvernul federal în supraveghere,
în supravegherea locală, într-un mod fără precedent.
Poporul american s-a săturat
de criminalitatea și ilegalitatea crescânde din țara asta.
PROCUROR GENERAL
Poporul recunoaște și că guvernul național poate
și trebuie să ajute orașele și statele
în lupta contra criminalității.
Când oamenii evocă războiul în general,
asta cere publicului să autorizeze guvernul
să facă orice e necesar.
Să facă orice pas necesar.
Pe această cale, li se cere oamenilor să nu insiste
pentru control și responsabilitate,
să permită poliției să facă orice
și să aibă încredere în judecata lor.
Fiindcă, teoretic, se luptă cu o amenințare existențială
la adresa comunității pe care o protejează.
Criminalitatea e tot mai prezentă.
PROCUROR GENERAL, 1934
E încărcată cu un pericol mai mare
care ar fi putut fi adevărat acum câteva decenii.
Criminalitatea e în strânsă legătură...
DIRECTOR FBI, 1962
...cu o decădere în comportamentul moral.
Vom continua să insistăm pentru legi
care să ne protejeze cetățenii de violență,
iar munca noastră abia a început.
PREȘEDINTE SUA, 1967
Le-a sunat ceasul infractorilor și corupților...
PREȘEDINTE SUA, 1974
...în societatea americană.
Valul infracțiunilor nu va fi valul viitorului
în Statele Unite ale Americii.
Numărul nostru a crescut de la cei 55 de oameni din 1925,
până la numărul actual de aproape 4.000 de bărbați și femei.
Din nou, vă laud
pentru că ați condus linia albastră care ne apără de jungla
care amenință să recâștige poiana civilizației.
PREȘEDINTE SUA
În februarie, am cerut o majorare de 700 de milioane de dolari
a bugetului de medicamente de anul viitor.
PREȘEDINTE SUA
Am găsit o nevoie imediată de încă un miliard și jumătate de dolari.
Cu aceste 2,2 miliarde în plus,
bugetul nostru pentru medicamente în 1990 ajunge la aproape opt miliarde.
Am venit să spun...
PREȘEDINTE SUA
...că, în propunerea mea de buget echilibrat,
vom avea aproape 1,3 miliarde de dolari
ca să reînnoim programul de supraveghere a comunității.
Granturile pentru securitate finanțează guvernele statale...
SECRETAR MINISTERUL DE INTERNE
...pentru planificare, organizare, echipare și antrenamente
împotriva atacurilor teroriste.
De aceea, de la început, administrația mea a fost dedicată
oferirii forțelor de ordine statale și locale resursele necesare.
PREȘEDINTE SUA
Până acum, 3,5 miliarde de dolari
din Planul de relansare au finanțat forțele de ordine.
Voi lupta ca să vă protejez.
Sunt președintele legii și ordinii.
Azi le-am recomandat tuturor guvernatorilor
să trimită trupe suficiente din Garda Națională
ca să dominăm străzile.
Reacția adecvată nu e să anulăm fondurile poliției...
PREȘEDINTE SUA
...ci să finanțăm poliția.
Finanțați-i!
ÎN 2023, GUVERNUL SUA A ALOCAT CEL PUȚIN 129,2 MILIARDE
PENTRU APLICAREA LEGII, SUPRAVEGHERE ȘI CORECȚII
Status quo.
Situația actuală,
mai ales problemele politice și sociale.
Expansiunea poliției a fost rezultatul
fiecărui război intern și moment de nesupunere socială din istoria SUA.
Când există opoziție la status quo,
rezistența e înfrântă cu o forță copleșitoare.
Reacția armată,
o expansiune a poliției pentru a reveni la status quo.
Mă uit la...
Vreau camere la McDonald's și, acolo e JJ's Fish House?
Între ele, apoi vreau una pornită la Merwyn.
Acum, ei vând droguri, deci... Mă uit la...
Nu știu dacă aruncă ace. Mai au heroină acolo?
Sau vând iarbă?
Cei la care mă uit sunt mai tineri.
Mi-aș dori să le am la fiecare colț.
Pentru că au fost de mare ajutor,
nu în descurajarea criminalității,
căci majoritatea nu-și dau seama că-s acolo.
Nu încercăm să ascundem asta.
Unor oameni din consiliu de anul trecut
nu le-a plăcut teoria: „Big Brother vă urmărește”.
Dar toate camerele astea din oraș
au ajutat la prinderea răufăcătorilor
și prostituatelor de pe stradă.
Asta înregistrează mereu, nu?
E bine că știm ce vehicul e implicat. Avem o mașină de teren neagră.
Patru bărbați afro-americani sunt acolo de patru ore.
I-am văzut că-și înmânează marfa. Putem merge să-i înhățăm.
Avem motive de suspiciune.
Nimeni nevinovat nu e implicat în asta.
O să citesc misiunea noastră,
o să spun ce sper că putem face azi, apoi o să mergem să verificăm.
Suntem proiectul Poliția și negrii.
Suntem un grup de polițiști din Minneapolis,
membri ai comunității de culoare
care construiesc relații de încredere ca să promoveze siguranța.
Problema mea e creșterea furturilor de mașini.
Chestia e că mașina noastră...
Majoritatea hoților de mașini, probabil 99% sunt minori.
E rar ca un adult să facă asta, dar se întâmplă.
Cel mai tânăr hoț de mașini avea nouă ani, nu?
Și avem o tânără, care are 16 ani probabil,
dar are peste 20 de furturi de mașini la activ, pe lângă alte infracțiuni.
Vorbeau despre ușa rotativă
a justiției pentru adolescenți.
Nu vrem să ne incriminăm copiii.
Nu vrem să-nțelegem când sunt infractori.
Îi lăsăm să facă lucruri și mai rele.
Problema e că ceea ce se întâmplă
e un eșec al sistemului juridic penal.
Din punctul meu de vedere, totul trebuie să fie transformat...
Fetele astea vor fi ucise.
Vor ajunge să ucidă pe cineva dacă n-au făcut-o deja.
Mie mi se pare o nebunie că nu reușim
să aducem copiii într-un apel Zoom cu un judecător
ca să-i supunem la o intervenție.
Arată părerea lor despre copiii noștri. Știți ce fac copiii albi?
Primesc intervenții înainte de proces.
Înainte de proces.
Îi trimit la tratament. Îi trimit la tot felul...
Ucigașul prost al lui Deshaun
sigur a avut o intervenție înainte de proces.
Realitatea e că e ceea...
Așa ne dezamăgește sistemul juridic penal.
Voi nu vă puteți face treaba.
Atunci, ce facem?
Orice am face, tot o să avem câțiva puști afro-americani
închiși în școala de corecție.
Nu e corect. N-ar trebui să fie acolo.
- Dar nu le verificăm comportamentul. - Da.
Sunt închiși pentru purtarea lor, nu pentru cine sunt.
Putem vorbi despre cum ar trebui să fie intervenția.
Sunt de acord.
Problema pe care o avem azi e că procesul de obținere a intervențiilor
nu e acordat copiilor noștri.
Iar sistemul nostru juridic penal crede că îi eliberăm
fără nicio intervenție sau asigurare că nu recidivează, dar e o prostie.
Ei ne pregătesc copiii să eșueze, vă pregătesc să eșuați.
Ne pregătesc să eșuăm. În Edina nu se întâmplă același lucru.
Fiecare arestare, fiecare percheziție inopinată,
fiecare moment de violență a poliției ilustrează paradoxul puterii poliției.
E o instituție vastă,
care cuprinde 18.000 de secții de poliție.
Dar e cel mai tangibilă prin întâlniri individuale.
Referitor la tema dominării,,
Ray Kelly a spus că perchezițiile au menirea, citez...
...„să insufle frică” în copiii de culoare, ca să nu iasă cu armele.
Nu e o reacție la infracțiuni. E o formă de dominare și control.
Zi după zi, instituția poliției nu are nici măcar o față,
dar indivizii care sunt prinși în mașinăria poliției au una.
Până în 2008, eram ceea ce se numea un chiulangiu...
...pe cale să fiu exmatriculat.
Cred că viața mea era doar chiulul de la școală.
Viața acasă era grea.
La școală era grea.
Scăpam absentând, fugind de responsabilități.
Din cauza asta, am devenit cumva cunoscut în Flushing.
Cred că eram oprit și percheziționat de câteva ori pe săptămână.
Cel puțin o dată pe zi, cineva era oprit. Eram 30 sau 40.
„Nu putem merge în parcul Bowne azi pentru că sunt polițiști acolo.”
„Navinder a fost oprit deja.”
Sau: „Asha a fost oprită”.
Uneori părea ceva prietenos,
alteori, incredibil de agresiv.
Cred că sunt mai supărat pe cei prietenoși.
- Cum te cheamă? - Art.
- Cum? - Art.
- Și pe el? - Eddie.
Vino aici, omule!
Unde te duci, Eddie?
Dacă o să-l mai văd, o să aibă probleme.
- Bine? - Știu.
Eddie! Haide, Eddie!
Devenise o rutină.
Eu îi știam după nume. Ei mă știau.
Mi s-a întâmplat pe o bancă în parc, citeam o carte.
În ziua aceea, nu mă gândeam la nimic.
Nu puteau avea nimic cu mine.
Am zis: „Bună, Amanda! Ce faci?”
„Ai o zi bună?” Ea: „Da, Nilesh.”
„Am o zi bună. Pune-ți mâinile pe bancă!”
Vrei să vorbim la secție?
- Nu. - Îmi spui cum îl cheamă?
Eddie.
- Eddie și mai cum? - Smith.
- Haide, omule! - Pe bune, Eddie Sm...
Stai în mașină!
Nici nu te țin. Du-te în mașină!
- Merg la secție? - Stai în mașină!
Când ai așa o relație cu polițiștii,
de fiecare dată,
simți fiecare minut ca pe zece, știi?
Cinci minute par să dureze 30.
Devii supus foarte repede, știi?
Și... eu eram un măgar.
Știți ceva? Duceți-vă dracului cu poliția!
Și, din nou, nu eram vreun...
vreun dobitoc violent.
Sunt doar un puști indian slab.
Se ajunge de la vinovăție:
„Doamne, sunt oprit de poliție!”
„Sigur sunt un om groaznic,” la...
„Asta e ceea ce primesc.”
„Asta e pentru că sunt eu însumi,” știi?
Te identifici cu acel sentiment.
Cu genul ăla de profil pe care ți-l dau.
Și, dacă mă întrebi ce profil era, nu știu.
Dar mă simțeam ca un infractor groaznic.
Mă simțeam ca o jigodie,
ca un nemernic traficant de droguri, știi?
Așa mă simțeam.
Simțeam că sunt genul ăla de om
după cum mă tratau și, cred...
N-am făcut lucrurile alea.
Jur, dar...
Această împingere constantă în jos.
E doar o mică împingere.
E constantă și, până la urmă, ori te saturi,
ori devii prea nervos sau prea emotiv
și ajungi să mori, știi?
Un exemplu la care mi se pare interesant să mă gândesc
e New York, în perioada perchezițiilor inopinate,
care a fost aproape
ca o formă mai mobilă și flexibilă de gestionare,
nu de separare spațială în diferite zone ale orașului,
deși asta încă există,
ci de gestionare a deplasării oamenilor.
POLIȚIA NEW YORK A FĂCUT 4,4 MILIOANE DE PERCHEZIȚII
CONFORM POLITICII DE PERCHEZIȚII ÎNTRE 2004 ȘI 2012
Arme au fost descoperite în 1,5% dintre cazuri.
Rata de recuperare a armelor, 0,1%.
Atât de defectuos a fost programul.
Acesta, într-un fel,
a fost pur și simplu un fel de proiect rasial algoritmic
când te gândești la ce a fost de fapt,
în care poliția umblă de jur împrejur și urmărește tot felul de corpuri
care se deplasează prin oraș
și își arogă dreptul
de a pune stăpânire pe aceste corpuri într-o clipită.
Percheziții inopinate, nu?
Considerându-i suspecți pentru că se află unde se află.
Ar putea fi văzut
ca un proiect mobil de segregare.
O să ne deplasăm prin oraș și o să ne asigurăm...
Nu spunem că lumea nu poate fi aici, acolo.
Dar despre unii oameni se va crede întotdeauna
că e posibil să fie la locul nepotrivit.
ÎNREGISTRARE COMANDANT POLIȚIE
Nu tolerez nemerniciile!
El și doi prieteni au intrat.
Trebuie să eliberăm colțul.
Ei ies. Stau împreună câteva minute.
Dacă nu se mișcă, încep să iasă toți.
Să-i faceți să se miște de la început
fiindcă, dacă e o mulțime prea mare
scapă de sub control și cred că le aparține cvartalul.
Cvartalul ne aparține nouă. Nu lor.
Ei locuiesc acolo, dar cvartalul e al nostru. Și străzile.
Nu va fi un cuțit sau o armă,
dar când femeia aceasta își aruncă pantoful, e arestată.
Flynn crede că a fost o piatră sau o cărămidă.
Să ceară conformare necalificată, fiindcă asta cere poliția
contrazice ceea ce majoritatea americanilor cred că e societatea,
care e una democratică,
unde nu trebuie să fii supus la ordine autoritare.
Asta se numea CSO: „Cere, Spune, Obligă!”
Întâi, le cer s-o facă. Apoi le spun s-o facă.
Și dacă nu o fac, îi oblig fizic s-o facă.
Când ne uităm la seriale în care este un guvern autoritar
sau citim despre un guvern autoritar în care
de la cetățeni se așteaptă conformarea necalificată
și supunerea la o altă putere,
râdem și spunem: „Ce oribil! Asta e tiranie.
Noi, americanii, suntem liberi.”
L-am prins, Kyle.
Dă-te de pe mine!
Sugrumarea e o manevră folosită de unii polițiști...
...ca să te pună să faci ce vor să faci,
dar nu poți, fiindcă nu poți respira.
În orice confruntare violentă de pe stradă,
e dificil ca polițistul să-și amintească
unde sunt vasele de sânge din gât, unde sunt nervii.
Pe de altă parte, noi credem,
pe baza opiniilor consultanților medicali și a instructorilor voștri,
că, cu cât cineva exersează și învață mai mult
anatomia de bază,
cu atât mai mici sunt șansele de rănire și dizabilitate.
După ce am analizat mai multe cazuri,
cred că aceste prize speciale, când sunt efectuate adecvat,
prezintă puține riscuri...
Nu pot să respir.
Oamenii care exercită puterea poliției
fac un lucru foarte specific.
Transpun în practică partea esențială a puterii statale,
abilitatea de a revendica monopolul asupra violenței legitime în practică.
- Ce? - Deschide!
- Încerc s-o deschid! - Coboară!
- Nu știu ce se... - Coboară!
Bine, oprește mașina!
Bine, cobor.
Termină! Ies!
Termină! Cobor!
Termină!
Încerc să cobor!
Ce mama naibii! Bine, cobor.
Coboară!
Coboară din mașină!
Oprește aici!
Bine. Ecran negru.
Dacă opresc violența aici, e mai puțin obscenă?
Am pus-o în unghiul mort.
Dar câtă încape în unghiul mort?
- Nu reacționează acum. - Are puls?
Nu, frate, uită-te la el! Nu prezintă semne vitale.
- Verifică pulsul! - Serios?
- Stă aici cu aia în gât? - Să-i simt pulsul!
Respiră acum?
- Verifică-i pulsul! - Nu vorbim despre asta.
- Verifică-i pulsul! - Thao, verifică-i pulsul!
Verifică-i pulsul! Ești ceva de speriat!
- Nu vă drogați! - Să nu ne drogăm?
Ce crezi că e asta? Ți se pare în regulă ce face?
- Înapoi! - Ți se pare în regulă ce face?
Ți se pare în regulă ce face?
- Chiar ești pompier... - Da, sunt din Minneapolis.
- Pe trotuar! - Arată-mi pulsul lui!
- Verifică-l acum! - Înapoi pe trotuar!
Omul nu s-a mișcat încă.
E greu să acuzi polițiștii de uciderea oamenilor de culoare...
...fiindcă, de obicei, e legal.
Mâinile sus! Acum!
Întoarce-te!
La pământ!
Curtea Supremă a dat poliției ceea ce eu numesc superputeri
ca să selecteze pe criterii rasiale, să aresteze și să ucidă.
Cât despre folosirea forței, cazul e Graham vs. Connor.
Curtea Supremă a decis
că poliția poate folosi forța atâta timp cât polițistul de rând
consideră adecvată folosirea forței.
Asta e regula.
E incredibil câte inspectorate de poliție
nu vor o altă reglementare a utilizării forței.
Multe decenii la rând
sindicatele din poliție au folosit procesul de negociere colectivă
ca să-și încarce contractele
și ca să încarce legile statale cu clauze care nu sunt doar generoase,
ci care se dau peste cap să ajute poliția să scape de răspundere.
Cred că era casa de aici.
Ai microfonul oprit?
E oprit, dar pot...
Mă bucur să vă văd aici.
Oprit?
Mulți întreabă
de ce polițiștii din Sacramento au oprit microfoanele.
Ai microfonul oprit?
- Al meu e oprit. - OK.
Sindicatele din poliție au venit la guvernanți...
...care erau datori față de ei în acel moment...
...care îngenuncheau. „De asta avem nevoie.”
„Avem nevoie de 24-48 de ore înainte ca polițistul
să fie nevoit să dea o declarație despre ce a făcut,
înainte și în timp ce a împușcat persoana.”
„Vrem ca dosarele disciplinare să fie secrete.”
„Vrem ca înregistrările să fie șterse după o anumită perioadă,
după șase luni.”
„Trebuie să dispară înregistrarea aia.”
Lucrurile de genul ăsta le permit polițiștilor
să scape repetat de răspundere
și nu mai vorbim despre imunitatea calificată.
IMUNITATEA CALIFICATĂ CREATĂ DE CURTEA SUPREMĂ
ÎI PROTEJEAZĂ PE POLIȚIȘTI DE RĂSPUNDEREA CIVILĂ
CHIAR CÂND ÎNCALCĂ LEGEA
- Înapoi! - Te electrocutez!
- Electroșocuri! - Stai!
M-a împușcat.
Te rog, oprește-te!
L-am împușcat.
- Da? - Da!
Bine.
L-am împușcat! Doamne!
Kim, stai jos!
Sistemul de supraveghere a fost construit
departe de ochii americanului de rând
iar regulile supravegherii americane au fost hotărâte deseori
chiar de poliție și de lobby-ul lor.
Asta înseamnă că poliția și-a putut codifica,
dubla și tripla puterea în mod repetat.
În ceea ce privește legea, avem foarte puține standarde naționale.
Aproape niciunul.
În mod remarcabil, avem și foarte puține standarde statale.
Și puține standarde municipale.
Standardele după care funcționează poliția sunt stabilite
de poliție, inspectorate de poliție și asociațiile lor profesioniste.
Vrem să ne asigurăm că ceea ce face poliția e legal
și că, atunci când încalcă legea,
e trasă la răspundere.
Dar cea mai mare problemă la supraveghere:
cel mai mare rău pe care-l provoacă e perfect legal.
E înfricoșător, nu? De asta spun că ține de noi.
Pentru că noi permitem ca asta să fie legal.
Nu încerc să exonerez poliția de răspundere.
Dar adevărul e că mare parte din răul provocat de ei e legal.
Mă interesează...
Mă interesează „noi” din toate astea.
Amândoi ați emis păreri similare legate de legi
pe care „noi” am lăsat poliția să le aplice
și lucrurile pe care „noi” am lăsat-o să le facă.
Eu stăteam aici și am spus: „Eu nu las poliția să facă...”
„Eu nu vreau ca poliția să facă asta. Nu știam că asta e legal.”
Eu fac parte din „noi”?
Dacă ai putea încerca să contextualizezi
cine le permite
legislatorilor să se sustragă de la răspundere
să spună poliției într-un mod categoric ce și cum să facă,
ar fi grozav.
Oricine care are autoritate
și trage poliția la răspundere
e provocat de inspectoratul de poliție
și de alți apărători ai status quo-ului din orice mediu.
E același suspect, oriunde ai fi. America corporațiilor, interese pecuniare.
Uitați-vă la rolul istoric al poliției în America!
Au distrus sindicatele din nord în etapa formativă.
Erau în patrule pentru sclavi în sud în etapa formativă,
mereu protejând interesele
celor care exploatau masele ca să profite.
Când te gândești la politicieni și la poliție,
te gândești la oameni individuali, oameni adevărați,
nu la sisteme,
iar oamenii acționează adesea în interesul unui sistem
pe care nu-l susțin în mod explicit, pe care-l pot chiar critica.
Dar mare parte din munca lor o constituie consolidarea și sprijinirea sistemului.
Și e un sistem care privilegiază o clasă de elită,
o elită rasială, oameni liberi de dezonoare socială.
Totuși, mulți oameni implicați în proptirea lui
descoperă că sunt de partea greșită ale acelor diviziuni.
Supravegherea e foarte grea acum.
În fiecare zi, sunt cam...
Frate, sunt cam obosit, știi?
Anul trecut, un copil de 12 ani a fost împușcat. Aici, unde...
Vezi unde a fost împușcat într-o luptă cu un alt puști.
Niciodată nu... Când am oprit aici,
nu mi se mai spusese așa de repede cine e vinovat.
Fiindcă oameni cu care am crescut încă locuiesc aici.
- Ce a pățit acel copil de 12 ani? - A murit.
Avem multe comunități foarte vulnerabile în țara asta.
Așa că te duci acolo și întrebi: „Vreți să aboliți poliția?”
Și mulți spun: „Nu, vrem mai multă poliție.”
Totuși, vorbești cu oameni din comunitățile alea
despre cum sunt supravegheați și sunt furioși.
Ăsta e eșecul nostru.
Există căi de a ajuta aceste comunități
în afară de supravegherea carcerală agresivă.
Doar că nu le adoptăm.
Am susținut mereu:
„Cu mai mulți polițiști de culoare, am avea mai puține probleme.”
„Numiți un comandant de culoare! Vom avea mai puține probleme.”
Am crezut asta 30 și ceva de ani.
Nu mai cred că e cazul.
Am pierdut mult fiindcă i-am apărat pe polițiștii de culoare din secție.
Mă face să mă întreb uneori.
Dacă aș fi unul dintre aceia care își țin gura și își fac treaba?
Unde aș fi?
Charlie Adams e polițist din 1986 și nu plănuiește să se pensioneze.
Vrea să-și termine misiunea de inspector la secția patru.
Ochii mei au văzut
Gloria veni...
Am început cu 13 state de-a lungul Coastei de est
Am purtat libertatea cu noi.
Dacă polisurile și politiile sunt democrații autonome,
poliția e forța din umbră care spune:
„Existăm ca să exercităm autoritate când nu vă mai puteți autoguverna.”
„Existăm ca să controlăm și să reglementăm violența în societate
arogându-ne toată acea violență.”
În mod constant, reacția forțelor de ordine la cererile celor de culoare
de respect pentru viețile, casele, familiile și copiii noștri,
e mereu: „Da, la naiba cu asta!”
„Încearcă asta! Încearcă forța asta și vezi dacă-ți place.”
3 MARTIE 1991
Când te gândești la poliție sub aspect sistemic
și te gândești la modul în care s-a dezvoltat în SUA,
într-o forță uriașă...
Când te gândești nu doar la poliție,
ci la rețeaua de închisori, la numărul de oameni arestați,
la numărul celor condamnați pentru infracțiuni,
la tot ce reiese din asta,
la oamenii înrudiți cu oameni pedepsiți, supravegheați, închiși,
ai în față majoritatea oamenilor din țara asta, acum.
Nu minoritatea, majoritatea oamenilor din țară.
Suntem o societate suprasupravegheată
iar asta înseamnă
că relația dintre poliție și oameni a devenit asimetrică.
În loc să crească numărul oamenilor
care pot fi văzuți ca o parte a acestei lumi democratice autonome,
al oamenilor care încearcă să se înțeleagă
și să-și rezolve conflictele prin politică, prin proteste,
avem un nucleu tot mai mic de oameni cărora li se permite
să facă ce vor și un grup tot mai mare
de oameni supravegheați într-un fel sau altul de poliție.
Ieșirea 161.
Bine, înțeleg.
Regimurile fasciste și totalitare dau întâi putere poliției.
O cale este să sporim puterea poliției, această a patra ramură a guvernului.
Sporim puterile poliției, iar asta înseamnă pieirea democrației.
Îmi place să spun: „Gândește-te la cel mai puternic om
din SUA, fie el Biden, Trump sau Hillary Clinton,”
dacă te gândești că mai sunt la cârmă în secret.
Niciunul nu te poate împușca în piept.
Fiecare ofițer de poliție din Statele Unite
are dreptul, are puterea să scoată arma și să te împuște.
- Sângerează! - Îi iese sânge din urechi.
- Scoateți-l de aici! - Îi curge sânge din ureche!
Un medic!
Pe ce dracu' mergeți?
Problema pierderii democrației nu va avea nicio legătură
cu vreun demagog de dreapta ca Donald Trump.
Va avea legătură cu această istorie îndelungată
în care nu reușim să rezolvăm
problema sistemică a poliției în creștere
în detrimentul creșterii și dezvoltării reflexelor noastre democratice
și a sprijinului de care avem nevoie pentru a funcționa ca un popor autonom.
Iată-ne la un deceniu după Trayvon Martin, după Michael Brown...
iar poporul american are de luat o decizie.
Dacă vom aduce în discuție aceste probleme și vom discuta
despre răsturnarea acestor sisteme, ceea ce mulți au spus că vor să facă,
atunci oamenii vor trebui să pună aceste întrebări.
Pentru că sistemele astea sunt dure.
Sunt tari. Sunt complicate.
Sunt puternice.
Frederick Douglass a spus: „Puterea nu cedează nimic fără o cerere.”
Iar puterea care e supravegherea americană n-a cedat nimic.
Ba chiar și-a dublat și triplat acea putere.
La o parte!
„Puterea nu cedează nimic fără o cerere.”
„N-a făcut-o și nu o va face.”
Frederick Douglass.
DESPRE PUTERE
Subtitrarea: Constantin Ursachi