Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
POSLEDNJI NORMALNI LJUDI NA ZEMLJI
Bravo, ekipo.
Dron pokazuje troje teško i dvoje lakše povređenih.
PRINC
BONOVI
Pozor, pozor!
OVAJ MUŠKARAC
MRTVI LJUDI
Zdravo.
Zovem se Boni.
Ovu pesmu...
... pevala sam joj uvek
kada nije mogla da zaspi.
Zato da je umirim.
Ovo je za tebe,
Zea.
Znaš li kako te zovu u Odseku?
Nimovo čudovište.
Šta to pevaš, malena?
To mi je Boni uvek pevala
kada nisam mogla da zaspim.
Trebalo je to da vidiš.
Boni je loše prošla,
ali ono što smo učinili Bonu...
To je bilo stvarno odvratno.
Gotovo preterano.
Ubiću vas.
A da? Kako to misliš da učiniš?
Stvarno misliš da znam gde je Princ.
Glupog li deteta.
Samo malo.
Ne znaš gde je Princ?
Većina nas ga nikada nije videla.
Sranje!
Da.
Sranje!
10 GODINA PRE
Da.
Super, sad su svi mrtvi.
Da, kad smo ih upucali.
Tako to obično biva.
Ašvaganda.
Šta?
To je prirodni dodatak ishrani.
Ima umirujući učinak. To je bilje.
Samo kažem.
Ne deluješ baš smireno.
Jednog dana biće brži od nas.
Čuješ li me?
Ne možemo više ovako.
Ne moraš da me pratiš, Boni.
Nisam ti to tražio.
Bono? -Ne.
Ne želim da se mešam.
Ašvaganda.
Dok je Princ živ, nije sigurna.
A šta je s nama?
Sa mnom?
Zar bi se odrekao svega? Posle svega...
Ašvaganda.
Ne smem da je izgubim, dobro?
Ne smem.
Znaš kakav je Odsek. Ne možemo da je zaštitimo.
Naročito ne od njega.
Zea!
Dođavola!
Trebalo je da čekaš u autu.
Našla sam kaktus.
Šta? -Ružan je.
- Ti si ružan. - Hej!
Ne možeš nenaoružana ušetati u Odsek.
Jesi li normalna?
Da, ali...
Šta?
Feliks je bio sam.
Feliks?
Da.
Zar stvarno?
Bup!
Dosta je bilo.
Bono.
Hej! Feliks!
Smiri se. Sutra imaš trening.
Mi ćemo počistiti, može?
Volim vas, ekipo.
Da, da. I mi tebe. -I mi tebe.
Ona će nas koštati glave.
Odsek nikada neće stati, Nim.
Znaš kakav je.
Zato je i treniramo.
Šta ako je Princ nađe?
Šta ako joj kaže istinu? Šta onda?
Otišli smo zbog nje. Zato da bi preživela.
- To je sve što možemo da učinimo. - Ne radi se o nama.
Zea može stati na kraj svemu.
Princu i Odseku.
Svemu. -Ima dvanaest godina.
Znaš s kime imamo posla.
Princ je čudovište.
A Zea...
Ona je dokaz da njegova moć ipak ima granice.
Kaktus...
Leševe nije primetila,
ali kaktus jeste.
Čudovište?
Ti ga stvaraš.
Vreme je da ga se boje.
Ne želiš da umreš.
Hej, slušaj me.
Ne znam gde je.
Šta želiš od mene, zaboga?! -Tiho.
Zea, Zea, Zea!
Budi tiha.
Zea! Ne znam gde je!
Dođavola, znam nekoga ko zna.
Ko je to?
Bonovi.
Bono i Boni su mrtvi. Princ ih je ubio.
Ne, nije!
Zaboga! Nije ih ubio! Živi su!
Zašto uvek lažete? -Ne lažem!
Nemam razloga da lažem, zaboga!
Oni te mogu odvesti kod njega.
Zaustavi bombu.
Zaustavi je!
Čoveče, to je bilo blizu.
Jesi li luda?
Da.
Gde su?
U redu...
Ovo je uznemirujuće.
Boni je prošla loše.
Ali ono što smo učinili Bonu...
Dođavola.
Ćao.
Zea?
Prekrivena si krvlju?
Je li to pitanje?
Ne.
To je činjenica.
Pravi si gad.
To je činjenica.
- Koliko te dugo nije bilo? - Dve godine.
Ostario si.
Misliš?
Da.
Nisam te nikada videla ovakvog.
Tako slabog, čak i starog.
Drago mi je da si tu. -Prestani.
Zea... -To nije moje ime. Molim te!
Barem se nakratko nemoj praviti lud!
Imam kafe.
Šta?
Pa...
Nudim ti kafu.
To ljudi rade kad imaju goste,
a nisu ludi.
Zar ne?
Ozbiljno?
Hoćeš li me upucati
ili da ti napravim kafu?
Jesu li te našli?
Stalno me nalaze.
Kad se osuši, zar ne?
Pre toga.
To je krv.
Idem da se istuširam.
Teško ti je videti me ovakvu?
Imaš čiste peškire u ormariću...
Znam gde je sve.
Gade.
I ti si meni nedostajala.
Gde su ostali?
Boni i Bono?
Gde su?
Boni.
Bono i Boni su mrtvi.
Princ ih je ubio.
Nim?
Shvatio sam.
Je li ti bilo teško?
Otići po kafu?
Ne volim da idem napolje.
Da.
Zato što si asocijalan.
Bez tebe je bilo samo još teže.
Dobro da sam se vratila onda.
Je li to dobro?
Mislio sam da si otišla jer želiš normalan život?
Da. Jesam.
Otkud ti onda ožiljci?
Izgleda kao da i dalje tražiš Princa.
Zar te to zaista čudi?
Gad je ubio moje roditelje.
I Bonove.
Bona i Boni.
Svi su mrtvi.
Zar ne?
Upravo tako...
Nisam to zaboravila.
Zadržao si njenu gitaru.
Dobro se uklapa u prostor.
Volim tople... -Tople boje.
Ne voliš hladnoću.
- Jeb... - Nemoj da psuješ.
Nosi se! -Zašto si ovde?
Zašto si zadržao njenu gitaru?
Boni je mrtva.
Ne znam šta želiš od mene.
Želim to da vidim u tvojim hladnim očima.
Bonovi?
Gde su?
Zea?
Ćao, Boni.
Izrasla si u predivnu ženu.
Zakasnila si.
Svi su već mrtvi.
Ubili smo ih.
Da.
Ti i ja, Bo.
Gde ste bili?
U Odseku. Gde drugde?
Šta vam je učinio?
Jesam li ti nedostajala?
Naravno da jesi.
Nisi nas nikada tražila.
Mislila sam da ste mrtvi.
Ne.
Baš si blesava. Živi smo.
Imamo čak i puls.
Zašto vas Princ nije... -Ubio?
Nije hteo da nas ubije.
Samo kazniti. Samo nas je kaznio.
Ali to nije sasvim tačno.
Meni nije ništa učinio.
Ali...
Naterao me je da gledam.
Da, tako je bilo.
Gledala sam.
Dođavola.
Žao mi je, Bono.
U redu je.
Tako je!
Isplatilo se.
Jer sad je ovde. Nimova velika...
Zea.
Nije trebalo da dođeš.
Ostavila si nas.
Zar mislite da nisam htela da vas tražim?
Naravno da jesam.
Imala sam dvanaest godina.
Kad su vas našli, bila sam još dete.
Da, ali sada si ovde i sve što vidim je...
odraz njega.
Čudovište.
To si ti.
- Trebalo je da vas tražim. - Jesi li normalna?
- Zea je važnija nego mi. - Boni, molim te.
Nikada nije pokazivao slabost.
Na Nima mislim. Nije ga ništa diralo.
A onda si se ti pojavila,
i odjednom je nešto u njemu oživelo...
Može da ga slomi.
Jer mu je stalo do nečega.
Ne mrzim te, Zea. -Ni ja.
Svi smo mi Nimove žrtve.
Šta to govoriš?
Znaš čije smo žrtve.
Samo malo...
Misliš na Princa?
Da.
Između ostaloga.
Zato ga tražiš?
Misliš da ti je Princ ubio roditelje?
Možeš li u to da veruješ, Bono?
Oprosti, malo sam se pogubio.
Nikada ti to nije rekao, zar ne?
Čoveče, ovo mi je previše.
Šta mi nikada nije rekao?
Princ nije ubio tvoje roditelje.
Nego ko?
Želiš li da znaš?
Da ti... -Boni!
Nisi sva svoja.
Samo kažem.
Opet preteruješ.
Pusti me.
Bono? -To neće pomoći.
Da... slušam vas.
Lagali ste me. -Hej!
- Samo sam te štitio. - Ko ih je ubio?
Nisam nikada razumela šta vidi u tebi.
U meni to nikada nije video.
Iako nisi uopšte posebna.
Nisi lepa.
Možeš biti moja ako to poželim.
Nim ih je ubio.
Šta ako je Princ nađe?
Šta ako joj kaže istinu?
Kako sam mogla biti tako glupa?
Dođavola!
Začepi gubicu, Nim!
Vidim te.
Dobro.
Jesi li znao?
Pogledaj me.
Jesi li znao da su živi?
Da, ali nije im bilo pomoći.
Zakasnio sam.
Je li istina?
Dobro.
Hvala.
To mi je dovoljno.
Mogu li... -Začepi!
To možeš.
Nećeš me ubiti.
Već si odavno mrtav.
Nadam se da te je sramota.
Zea?
Mogu li... -Nosi se!
Pusti me unutra.
Ozbiljna sam, Nim. Ostani gde jesi.
Nisam znao ništa o tebi.
Ne slušam te.
Očigledno me slušaš.
Prekasno sam shvatio šta mi je učinio.
Ne. Zaboravi.
Princ nije kriv. Ti si.
Jedino ti. -Znao sam to i tada.
Zato sam te i spasao.
Želiš da ti zahvalim?
- Ne bi bila živa bez mene. - Svejedno si šupak.
Ali sam barem iskren.
Iskren?
Stvarno? -Jesi li bila na mom računaru?
- Da li bi ti to smetalo? - Znaš koliko je Odsek moćan.
Tvoji bi roditelji umrli bez obzira.
Da ih nisam ubio ja, ubio bi ih drugi agent.
Ali on te ne bi ostavio u životu.
Ne mogu da verujem. -Šta?
Gade!
Nisi moj heroj, a ni moj spasitelj!
Ti si razlog zašto je sve otišlo dođavola!
Ja, ti.
Bonovi. Sve. Ti si kriv za sve.
I za sve što je usledilo. Od tog si mi dana ti najvažnija.
Shvataš? Trudio sam se.
To te ne čini dobrim.
Nije se radilo o meni.
Za mene je već bilo prekasno.
Ali za tebe nije.
A moji roditelji?
Više se ne sećam glasa svoje majke.
Ne znam kakav je to osećaj
kada te otac zagrli.
I nikada neću znati.
Za to je sada prekasno.
Shvataš?
Da te ostavim na miru?
Obično želiš da budeš sama
kad si ljuta.
Nisam ljuta.
Samo mi je dosta.
Tebe, Odseka, Princa i Bonova.
Svi ste užasno odvratni.
Gadite mi se.
Mislio sam da se borimo za nešto.
Nije bilo ničega osim Odseka.
Sa 16 godina Princ me tražio da ubijem tvoje roditelje.
Tebe nije spomenuo.
Nisam znao da imaju dete.
Bila si nevažna.
Usputna žrtva.
Kad sam te video, bilo je prekasno.
Tvoji roditelji...
Već je bilo gotovo.
Ne boriš se ti ni za šta.
Boni i Bono. Oni su bili pravi.
Ne znam šta im je Princ učinio.
Ali jedino što osećaju jeste mržnja.
Drugo im je oduzeo.
Boni te je stvarno volela.
Znaš li to?
Imao sam tebe.
Daj, to je glupost!
Poznajem te.
Misliš da si bolji od svih.
Hteo si da dokažeš sam sebi
da nisi govno od čoveka.
Ali jesi.
Da nema ljudi poput tebe,
svet bi bio znatno bolji.
Zašto me ne ubiješ onda?
Zaslužujem to.
Barem si svestan toga.
Nisi mi odgovorila na pitanje.
Bolji svet...
Da je barem tako jednostavno.
Ljudi ne bi bili tako složeni.
Pravi si pesnik.
Trudim se.
I ja. Ali neću te ubiti.
Živi s time.
Znaš...
Drago mi je da si joj rekla istinu.
Stvarno super.
Da. Zar ne?
Jesi li sad bolje?
Jesi li sad došla sebi?
Hej.
Daj joj trenutak, molim te.
Jeste li gotovi?
Ubiću je, Bono.
A ti ćeš mi to dopustiti...
Ne.
Šta?
Prokleti gad.
Morate me pustiti.
Baš.
Sad je dosta! Prekipelo mi je!
Trebalo je tebe da odabere, a ne mene. Znam.
Ali nisam ja kriva za to.
Pusti me na miru.
Slučajno sam završila tu.
Reci mi onda gde je Nim.
Dobro.
Dobro? Nisam to očekivao.
Njegova smrt neće ništa promeniti.
Nije mi to ni važno.
Želim Princa.
On ti nije ubio roditelje.
Da, to je bio Nim. A! Sećam se.
Ovo je važnije od Nima.
Briga me ako umre.
Ne znaš gde je Nim.
Pronaći ću ga.
Javiću vam gde je.
Ali vi pronađite Princa.
Možete li to? -Da.
Nema šta ne mogu.
Ne verujem ti.
Nećeš moći gledati kako umire.
Onda me ubij.
Hej!
Zea.
Evo ti jedan savet.
Udahni pre nego što izvališ nešto.
Boni. -Dovoljno sam dugo ćutala.
Krajnje je vreme da nešto kažem!
Nisi to ni primetio, zar ne?
Nisi se nikada izvinio.
Čak ni sada. -To želiš?
Izvinjenje?
Ne želim dalje da razgovaram.
Zašto ne? -To me neće učiniti boljom osobom.
Pa ćeš otićI?
Neću se svađati s tobom.
Moja košulja ti je prevelika.
Ne, odgovara mi.
Možemo li da razgovaramo?
- Zaboravi na to. - Zea, molim te.
Pijem sad.
Šta? -Pijem.
Šta piješ?
Ono što čini druge ljude podnošljivim.
Nemam alkohola.
Zea!
Alkohol.
To nije alkohol.
Nego? -Etanol.
Zašto je zelen?
Destilisao sam hlorofil iz spanaća.
Pod svetlom poprimi crvenu boju.
Pročitao sam to negde.
I istina je. Ali ne bi to trebalo da piješ.
Etanol je isto alkohol.
- Neću reagovati na to. - Upravo jesi.
- Etanol je otrovan. - Ipak sam ja imuna.
Zašto bi bila imuna na etanol?
I...
Šta?
Šta? -Pre je ovde bilo mirno.
Zašto sam imuna na glupi etanol?!
Znaš li zašto sam imuna na etanol?
Mislio sam da ne želiš da se svađaš.
Ili te to čini boljom osobom?
- Goni se! Goni se u... - Nemoj da psuješ.
Dobro.
Jesam li možda imuna,
jer me neki gad deset godina trovao
svim mogućim otrovima?
Je li? -Bezopasnim količinama.
Šta? -Davao sam ti bezopasne količine.
Zea!
Ne razumem zašto si ljuta.
Samo sam te malo trovao.
Kako to zvuči?
Tako se razvija otpornost na neurotoksine.
O, Bože!
Jebeno neverovatno!
Nemoj da psuješ.
Popuši mi ga.
Inače bi me to naljutilo.
Ali na svu sreću...
Imuna si na etanol.
Gade!
Videćeš ti. -Šta?
Zea.
Spusti taj kaktus.
Ili šta?
Ili ću se naljutiti.
Ne želiš to.
Hvala.
To te ljuti?
Prokleti kaktus?
Važan mi je.
Zar ga se ne sećaš?
Feliks?
Još je živ?
Pazio sam na njega.
Ćao, Feliks.
Više sam razgovarala s kaktusom nego s tobom.
Nisam uvek znao šta da ti kažem.
Nije ni kaktus.
Ali uvek sam te rado slušao.
Bilo je to...
... vredno iskustvo na neki način.
Ti si poslednja osoba koju bih hteo da povredim.
Samo sam...
... zakasnio.
Ne razumeš.
Nisam srećna.
Onda promeni nešto.
Misliš li da nisam pokušala?
Otišla sam.
Napustila sam te.
Htela sam normalan život.
Ali nisam poput ostalih.
Koliko god se borila protiv toga,
pobedio si.
Postala sam ono što si učinio od mene.
Drukčija sam.
To nije dobro.
Svi to primećuju.
Znaš li šta je tvoj problem?
Nisi nikada shvatio šta ti život govori.
A to je šta?
Da ne budeš gad.
Nemoj tako da me gledaš, Feliks.
Nema potrebe za tim.
Uzmite to s poda.
Jesam li nešto zaboravio?
Kako to misliš?
Ah, Boni!
Nisam još završio.
Čuješ me, zar ne?
Oprosti.
Bono!
Ćao!
Jesi li dobro?
Da.
Nije mi jasno
zašto ste došli.
Kao da sam zaboravio
da imamo dogovor.
Svejedno, drago mi je.
Uvek vas je lepo videti.
I nama je drago. -Meni nije.
Ne zameram ti to, Bono.
Ponekad mi je teško s drugim ljudima.
Bude mi neprijatno.
Osećam se kao da sam uljez.
Svi su u svome svetu.
Ništa ne otkrivaju.
Ali uprkos tome, zajedno sede u sauni.
Goli.
Jedni do drugih.
Znoje se jedni po drugima.
Potpuno besramno.
Ne razumem to.
Stvarno.
Ne razumem ih.
Saune?
Da.
Saune.
Oprosti, stari.
Nisam znao da si tu.
Nema problema.
Razgovaramo o saunama.
Otići ću.
Kad si već tu,
uzmi im oružje.
Nisam hteo da vas prekidam.
Znam.
Meni se ne prekida.
Samo smo hteli...
Zar ste mislili da neću to primetiti?
Ali Boni,
moć...
... nije samo imati autoritet.
Moć...
... je i biti spreman na nasilje.
Vidim ti u očima da si spremna na to.
Vidiš li ti to i u mojim očima?
Princ, molim te...
Gde je ona?
Ne znamo.
Ali saznaćemo.
Zea.
Otkriće nam Nimovu lokaciju.
Ako joj mi otkrijemo tvoju.
To je onda vaš plan?
To je naš plan. Da.
I nije glup.
Dobro smo sve osmislili.
Naći ćemo ih oboje.
Zeu i Nima.
Ali nećemo ti reći kako.
To znamo samo mi.
Zato znamo više nego ti.
A znanje je isto neka vrsta moći.
Ne možeš da nas ubiješ.
Bono, molim te.
A ako ih nađete,
onda ćete ih ubiti oboje?
Da.
To je plan.
Zar ne? -Ubićemo ih.
Zeu i Nima. Za tebe.
I ti isto, Bono?
Da.
Stalo ti je do nje, zar ne?
Do Zee?
Boni mi je važnija.
Ne.
Razgovaramo o Zei.
O Zei.
Ne želiš da umre.
Zašto se smeješ?
Imam jedan san.
Koji se ponavlja.
Svaku noć.
Stojim pod mostom.
Pogledam prema gore.
Neko je na mostu.
Izgleda maleno.
Stoji na ogradi.
Izgleda kao da će skočiti.
Zato počnem da vičem.
Hej!
Nemoj da skočiš! Nemoj da se ubiješ!
Ali...
On se ne mrda.
Ne mrda se s ograde.
Zatrčim se ka njemu.
Najbrže što mogu.
Trčim.
Trčim i trčim, jer se bojim.
Bojim se da će skočiti.
A ne znam zašto.
Onda dođem gore.
A njega više nema.
Mislim da je skočio.
Zato...
Popnem se na ogradu
i pogledam dole.
Neko stoji dole.
Izgleda maleno.
I viče nešto.
U početku ga ne razumem,
ali vremenom shvatim šta viče.
Hej!
Nemoj da skočiš!
Nemoj da se ubiješ!
Nemoj da se ubiješ.
To mi je...
... smešno.
Šta?
Zea.
Zei je to poznato.
Taj san s mostom.
Ne mora da živi.
Zea i ja...
Mi već sanjamo.
Ti si...
... pravo umetničko delo.
Imam Tinder.
Šta? -Tinder je...
Znam šta je Tinder.
Zašto mi to govoriš?
Zar ne želiš da razgovaraš?
Onda reci nešto na to.
Imam Tinder.
Služim se njime...
... često.
Lepo.
Lepo? -Lepo.
Ne smeta ti to?
Malo je riskantno.
Znam da se odbranim zahvaljujući tebi.
Reci molim te.
Šta izvodiš?
Uzela sam ti šaržer.
Reci molim te.
Molim te.
Šta me moliš? -Možeš li mi, molim te, vratiti šaržer?
Ne.
Ne želim.
Onda nemoj.
Zar bi to trebalo da me zadivi?
Barem sam transparentna.
Je li ti drago?
Zbog čega?
Napokon imaš razlog da me mrziš.
Ne.
Sigurno?
Radije bih da ne znam istinu.
Iako je to glupo.
Volela bih...
... da si ostao kakav jesi.
Kakav si uvek bio.
Stoga, ne.
Nije mi drago.
Naprotiv.
Sama sam.
Jer si ubica.
A ti? -Šta sa mnom?
Koliko si ljudi ubila?
Oni su bili... -Zli?
Morali su da umru
da bi svet bio bolji?
To te muči, zar ne?
Ne uklapaš se u vlastitu ideologiju.
Ako nakratko sve ignorišeš,
svoje lažne morale, slepu etiku
i romantično maštanje...
Šta je ostalo?
Šta si ti?
Šta bi radije bila, Zea,
vojnik u vrtu
ili vrtlar u ratu?
To su tvoje reči.
Znam šta sam.
Ono što je ostalo.
Ono što si ti ostavio.
Vojnik u vrtu.
S krvavim rukama.
Rat mi je u glavi.
Jesi li zadovoljan?
Jesi li to hteo da čuješ?
Odrasli smo u Odseku.
Boni.
Bono.
I ja.
Naši su životi imali smisla
samo kad bismo oduzeli život.
Tako su barem naučili.
Nisam to verovao,
ali nije me ni bilo briga.
Svet je zao.
Stoga nije važno šta mu se učini.
Uvek sam mislio da je ovo sve besmisleno.
Svet se nastavlja.
Zli ljudi čine zle stvari...
A vreme...
... to sve izbriše.
Ali onda si ti došla.
I uništila moju logiku.
Moje se razmišljanje promenilo.
Ne može...
Ipak ne može sve biti tako loše
kada postoji neko poput tebe.
Neko tako lep.
Uprkos svom ludilu.
Do đavola!
Hvala.
Nećeš ubiti.
Već si odavno mrtav.
Molim te, Bono.
Nim!
Do đavola!
Moramo otići odavde. -Šta?
Pogrešila sam. -Ne razumem.
Nisam razmišljala. Bila sam ljuta.
Moramo otići odavde.
Ubiće te. -Ko?
Bonovi. Zato da mi kažu gde je Princ.
Kad tebe ubiju, reći će mi gde je.
Slušaš li me?
Bonovi dolaze. -Znam.
Poznajem te. -Zašto onda nisi otišao?
Umrećeš. Shvataš?
- Plan ti je glup! - Altruističan sam?
Ubiće te ovde, budalo!
Dokaz si da njegova moć ima granice.
Slaba si mu tačka.
- Umrem li ovde, barem... - Znaš da se to neće završiti s njim.
- Znaš kakav je Odsek. - Znam Princa.
A ako ga ubijem? Šta onda?
Onda živi.
Ne razumeš.
Problem nije Odsek. Ili Princ.
Čak ni ti nisi problem.
Slomio si me.
Uzeo si mi sve.
Sve, Nim.
A onda...
Onda si mi dao sve.
Imam pravo da te mrzim.
Trebalo bi da te mrzim.
Ali u stvarnosti...
Ne mogu.
Ni s kim nisam bliža nego s tobom.
Ni s kim neću biti bliža nego s tobom.
Ne mogu da pobegnem od toga.
I to me uništava.
Gde god se nalazila.
Shvati to.
Ne mrzim te.
Mrzim sebe.
Zato što te volim.
Do đavola!
Nemoj biti prost.
Zadržao si njenu gitaru?
Da.
Misliš li stvarno da ćemo uspeti?
I da će Boni i Bono
- opet biti kao pre? - Moramo da pokušamo.
Dugujemo im to.
Imaš li plan?
Nemaš, zar ne? -Ne znam kako će ovo ispasti.
Ali ne možemo to ni da znamo.
Možemo samo da vidimo u čemu smo pre pogrešili
i pokušati da budemo bolji ovaj put.
Bolji?
Da.
A to nije teško.
Jer smo užasni ljudi?
To želiš da kažeš?
Nismo.
Nismo nikada ni bili.
S obzirom na sve sranje
i ludilo.
Sasvim smo u redu.
Iskreno.
Nismo dobri...
... ali smo u redu.
Ali dobro.
Pokušajmo onda.
Ostaćeš?
Da.
Mogu ja to.
Vratiću ih kod nas.
SLANJE LOKACIJE U TOKU...
Otkud ti ta gitara?
Iz učionice. -Vrati je nazad.
Nisam nikada bio u školi.
Razgledao sam malo.
Rastužilo me to.
Uskoro ću dobiti lokaciju.
Ne pripadam ovamo.
Ovo nikada nije bio naš svet.
Nije istina.
Bili smo blizu.
Sa Zeom i Nimom? To nije bilo stvarno.
Za mene jeste.
Nastavi da živiš u svojoj glavi.
Da.
Lepo je tamo.
- Ne gledaš me tako. - Kako te gledam?
Kao da ovo sve nije moj svet.
I bojiš se da će drugi to primetiti.
Šta želiš od mene?
Smem li da poželim nešto?
Samo daj.
Mislim da ti samo postojiš.
Jer je teško živeti.
Kad bih imao želju...
Misliš da ne živim?
Ne. Naravno da ne.
Ne kao Zea.
Zar ne?
Nisam to mislio.
Misliš li da sam htela ovo?
Kako da živim s tim?
Kako?
Ima li mesta za mene?
Gde?
Tamo.
Tamo gde sam se skrivala.
Duboko u tebi.
Odmah pored Zee.
Hoćeš li me pustiti unutra ili ne pripadam tamo?
Bup!
Tu si. -Ne, Bono.
Ovo pred tobom je stvarno.
To je moj svet.
I moj isto.
Nisi ništa bolji nego Nim.
Kako to možeš da kažeš?
Ti i Nim...
Uništili biste ceo svet
samo da vaša Zea bude sigurna.
A ja se slamam
pod svim što je ostalo od tebe.
A ti...
Samo me gledaš.
Ali nju voliš.
Prestani!
Pogledaj me.
Ovo sam ja!
Više ne mogu da ti pružim.
Nikome od vas. Nikada neću biti ona.
Nemoj ovo da radiš. Molim te.
Hajde, Bono. Odbaci me.
Neću!
Ubiću ih.
Ubiću ih. Oboje.
Ne želim opet da te izgubim.
Ne zbog nje.
Ne mogu to da podnesem.
Umreće.
Ali zašto?
To je deo treninga.
Ima mnogo malih stanova.
Ne mogu uopšte da procenim.
Ulazi nemaju smisla,
a ni izlazi.
Istovremeno je preusko, ali i preotvoreno.
Svi malo izgubimo razum.
To je...
... pomalo glupo.
Morala sam da naručim sav svoj nameštaj.
I ja.
Smešno.
Da.
Drago mi je da si je zadržao.
Njenu gitaru.
Nikada to nisam shvatao.
Muziku.
To je više vas zanimalo.
Muzika budi uspomene.
Na trenutak zaboraviš na sve ružno.
Ništa drugo nije važno.
Jer je muzika lepa.
U tom je trenutku jedino to važno.
Misli ti odlutaju. Prepustiš se.
Prepustiš se...
Osim rata postoje i druge stvari.
Do đavola!
Da.
Bravo.
Nezadovoljan sam ovom situacijom.
Odlično.
Da otvorim vrata?
Možda možemo da ih ostavimo napolju.
Zdravo.
Dobro, zanimljivo.
Želite li nešto da popijete?
Ne. Ubićemo vas.
Nim ima kafu.
Kafa mi je pregorka.
Mogu da stavim malo šećera.
Dosta je bilo.
Boni.
Koji je vaš plan?
Hoće li šećer smanjiti gorčinu?
Dodaće kafi slatkoće.
Ali uvek je malo gorka.
A ti? Nimovo dete.
Nemoj da me razočaraš.
Smem li?
Slobodno.
Šta ćete sada?
Šta ti je učinio?
Molim te, Boni.
Žao mi je, malena.
Želiš li to zaista?
Mi smo porodica.
To je sve što imamo.
Nije trebalo da me odbaciš.
Još nije prekasno.
Ne moraš da mi oprostiš.
Ali...
Nemoj zaboraviti koliko lepa znaš da budeš.
Koliko sam sada lepa?
Uvek ću te voleti, Boni.
To ne možeš promeniti.
Održaćeš svoje obećanje
i reći joj gde je Princ?
Da.
Hoćeš li se opirati?
Mi smo porodica, Bono.
Nim!
Prestanite!
Bono!
U redu je, Bono.
Ne mogu bez nje.
Treba mi.
Ovde sam.
Ne, nisi.
Ali ispraviću to.
Ne, Boni, molim te.
U redu je, Bono. U redu je.
Šta izvodite?
Prestanite.
Prestanite!
Boni.
Ovde sam.
Ne diraj me.
Možeš ti to.
Nisam nigde.
Nema me više, Zea.
Zar ne vidiš to?
Bup!
Pokušaj.
Samo pokušaj.
Hej.
Zovem se Boni.
Ovu pesmu...
... pevala sam joj uvek
kada nije mogla da zaspi.
Zato da je umirim.
Ova pesma je za tebe, Zea.
Opa!
Lepo.
Sve je u redu.
Ovde sam.
Svi smo još ovde.
Boni!
Nećemo...
Nećemo ih ubiti, zar ne?
Ne, Bono.
U redu.
Dobro onda.
Inače,
ne želim da vas prekidam,
ali ja ovde krvarim.
Jesi li dobro? -Odlično.
Nikada bolje.
Treba li ti flaster? -Goni se.
Vaš je odnos isto čudan.
Kako iko... -Jao meni!
Šta je?
Uzmi u obzir raspoloženje prisutnih.
Šta ako to ne mogu?
Onda ćuti.
- A ako neću? - Udariću te...
Zea! -Bono!
Njih dve su se poljubile.
Šta? -Jao meni.
Bilo je suludo. Bio sam zbunjen.
Ne znam šta reći na to.
Onda nemoj da kažeš ništa.
Žao mi je.
Glavno da si se vratila.
Brzo pitanje.
Razume li iko od vas šta se ovde dogodilo?
Meni je haos u glavi.
Ali možda je to do mene.
Princ.
Ubiću ga.
Znate li gde je?
Šta onda čekamo?
Razguzimo ga! -Zea!
Baš si vulgarna. To je neumesno.
Zveknućeš me, zar ne?
Prestanite. Princ je odavno otišao.
Nešto me muči.
Princ.
Videli smo ga. Nije bio sam, a inače je uvek sam.
Onaj lik u klubu?
Misliš da je... -Skakač.
Poznajete skakača?
Inače, i dalje krvarim.
Znaš šta?
Ušiću te. -Šta?
- Ne. Nemoj, molim te. - Žao mi je zbog rane.
Ne! Au! -Imaš li iglu?
Šta? -I konac?
Au!
Sećaš se...
Pesme?
Kako bih je zaboravila?!
Uvek ti je bilo teško da zaspiš.
Bez tebe to nije bilo lakše.
Nema više povratka.
Barem ne za mene.
Onda samo preostaje da se ide napred.
Kako?
Kao i uvek.
Kao i pre.
Zajedno.
DVA MESECA POSLE
Hvala vam na pomoći.
Naizgled si imao sve pod kontrolom.
Hoćete li ustati?
Jedem.
I ja.
To je nezdravo.
Želiš li bananu?
Dobro.
Idemo li?
Htela sam da mu nešto otpevam.
Prasnuo bih u smeh, ali neko me je izbo.
Baš si plačljivac.
Nisam te nikada video kako se smeješ.
Mogao si da nam kažeš sve. -Šta?
- Pomogli bismo ti. - Zea... Začepi.
Ona će nas koštati glave.
GODINU DANA POSLE
Drago mi je da si preživela.
Drugi su mi bili dosadni.
Misliš da sam ti neprijatelj?
Da?
Možda je i bolje tako.
Ovo sam poklonio tvojoj majci.
Dragi kamen.
Znam ko si stvarno.
Septembarsko dete.
Zar je to sve što ćeš reći?
Ili imaš još nešto pametno da dodaš?
Nemaš pojma ko si, zar ne?
Zea.
Zea. Tako je.
Odsek nije ono što misliš.
A ti nisi Zea.
Septembarsko si dete.
Ali nisi to još shvatila.
Ovu ružu dao mi je beskućnik.
Martin ili Markus.
Ima neko ime na M.
Martin ili Markus
svako veče čeka
da se cvećare zatvore.
Uzme šta god ostane.
Iduće jutro probudi se rano
i deli to cveće po gradu.
Ne traži novac, jelo niti išta drugo zauzvrat.
Radi to samo tako.
To mu je dovoljno.
A ti to ne razumeš.
Nikada nisi razumeo šta je to biti čovek.
I vrtlar i vojnik su ljudi.
Ne želimo da ratujemo.
Jer se u ratu ne čuju ptice.
Šta bi ti radije bila?
Vrtlar ili vojnik?
Ja bih radije bio čovek.
Ja sam samo Princ.
Vidimo se.
Zar nisi imun na neurotoksine?
Misliš da će to rešiti sve?
Ne možeš da zaustaviš Odsek.
Ja sam samo Princ.
Ali ko je Kralj?
Ja sam prokleti kralj.
SEPTEMBARSKA DECA
Život...
... nije uvek dobar u ubijanju.
Bolje je dati nekome priliku.
Navikneš se na to.
Nemoj tako da me gledaš.
Nisam to mislio.
Samo... navikneš se na to.
Na sve ovo.
Pokušavaš da učiniš nešto...
Pokušavaš da budeš dobra ili bolja osoba.
Ali nekako...
Nekako uvek završiš ovde.
Znaš li zašto?
Istina je jednostavna.
Herojima ruke nikad ne ostaju krvave.
Odlično!
Ne.
Zapravo loše.
Gotovi ste!
Da, shvatio sam to. Hvala!
Mrzim ovaj trenutak.
VRATIĆEMO SE.
MEDIATRANSLATIONS