Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
ULTIMII OAMENI SĂNĂTOŞI LA MINTE DE PE PĂMÂNT
TIPUL ĂSTA
OAMENI MORŢI
Hei.
Eu sunt Bonnie.
Piesa asta...
Obişnuiam să i-o cânt
când ea nu putea adormi
ca să se liniştească.
Asta e pentru tine,
Zea.
Ştii cum ţi se spune?
"Monstrul lui Nym".
Ce cânţi, copilo?
Ce-mi cânta Bonnie
când nu puteam adormi.
Trebuia s-o vezi.
Bonnie era una,
dar ce i-am făcut lui Bono...
Doamne. Abominabil.
La un pas de ridicol.
O să te omor.
Da? Şi reuşeşti?
Şi tu chiar crezi că ştiu unde e Prince.
Copil prost.
Stai aşa.
Nu ştii unde e Prince?
Mulţi dintre noi nu l-au văzut niciodată.
La naiba.
Da.
Rahat.
CU 10 ANI ÎN URMĂ
Măi să fie.
Super. Toţi sunt morţi.
Da, i-am împuşcat.
Se mai întâmplă.
Ashwagandha.
Ce?
E un supliment natural.
Ar trebui să te calmeze. Ierburi şi chestii.
Zic şi eu.
Nu pari foarte calm.
O să ne prindă într-o zi.
Mă asculţi?
Nu putem continua aşa.
Nu eşti obligată să rămâi.
Nu ţi-am cerut eu asta.
- Bono? - Nu.
Nu mă băga în asta.
Ashwagandha.
Nu e în siguranţă cât timp Prince trăieşte.
Şi noi?
Eu?
Dai cu piciorul la tot? După tot ce...
Ashwagandha.
Nu pot s-o pierd, bine?
Nu pot.
Cunoşti Gruparea. N-o putem proteja.
Nu de el.
Zea!
Băga-mi-aş.
Trebuia să aşteptăm în maşină.
Am găsit un cactus.
- Ce? - E foarte urât.
- Tu eşti urât. - Hei!
Nu poţi intra aici neînarmată.
Ce-i cu tine?
Da, dar...
Dar ce?
Felix era singur.
Felix?
Da.
Pe bune?
Bip!
Bun. Ajunge.
Bono.
Hei! Felix!
Taci. Ai antrenament mâine.
Facem noi curat, bine?
Vă iubesc!
Da, da. Şi noi pe tine.
Ea ne aduce pieirea.
Gruparea nu se va opri, Nym.
Îl ştii.
De asta o pregătim.
Dacă o găseşte Prince?
Dacă îi spune adevărul? Ce urmează?
Am ieşit datorită ei. Ar fi în siguranţă.
- Nu avem ce să facem. - Nu e vorba despre noi.
Zea poate opri totul.
Prince. Gruparea.
- Tot. - Are 12 ani.
Ştii cu ce avem de-a face.
Prince e un monstru.
Iar Zea...
Ea e dovada că puterea lui are limite.
Cactusul...
Cadavrele pe care nu le vede...
Dar cactusul...
Monstrul?
Tu îl creezi.
Atunci, e cazul să te temi.
Nu vrei să mori.
Hei. Ascultă.
Nu ştiu unde e.
- Fir-ar! Ce vrei de la mine? - Linişte.
Zea, Zea, Zea!
Doar linişte.
Zea! Nu ştiu unde e!
Băga-mi-aş. Este cineva, OK?
Cine?
Cuplul Bon.
Bono şi Bonnie sunt morţi. Prince i-a omorât.
Ba nu!
Fir-ar! Nu i-a omorât! Trăiesc!
- De ce minţiţi mereu? - Nu te mint!
N-am niciun motiv să te mint, la naiba!
Te duc ei la el. OK?
Opreşte-o.
Uau, era cât pe ce.
Eşti nebună?
Da.
Unde sunt?
OK...
Arată rău de tot.
Cu Bonnie a fost ceva...
Dar ce i-am făcut lui Bono...
La naiba.
Hei, tu.
Zea?
Ai sânge pe tine?
E o întrebare?
Nu.
E un fapt.
Eşti un tâmpit.
Ăsta e un fapt.
- Cât timp a trecut? - Doi ani.
Ai îmbătrânit.
Crezi?
Da.
Nu te-am văzut niciodată...
Aşa de slab, bătrân, calm.
- Mă bucur că eşti aici. - Încetează.
- Zea... - Nu aşa mă numesc. Te rog, Nym.
Poţi măcar să te prefaci că ai totul sub control?
Am cafea.
Ce?
Păi,
te servesc cu cafea.
Asta faci când ai oaspeţi
şi când ai lucrurile sub control.
Nu?
Vorbeşti serios?
Mă împuşti sau pun de cafea?
Te-au găsit?
Mereu o fac.
Când se usucă, nu?
Înainte de asta.
E sânge.
Trebuie să fac duş.
E naşpa să mă vezi aşa?
Ai prosoape curate în...
Mă descurc.
Tâmpitule.
Şi mie mi-a fost dor de tine.
Unde sunt ceilalţi?
Bonnie şi Bono?
Unde sunt?
Bonnie.
Bono şi Bonnie au murit.
Prince i-a omorât.
Nym?
Da, te-am auzit.
A fost greu?
Să iei cafea?
Nu-mi place să ies.
Da.
Pentru că eşti antisocial.
N-a fost mai simplu în lipsa ta.
Atunci, bine că m-am întors.
Da?
Credeam că ai plecat pentru că voiai o viaţă normală?
Da. Voiam.
Şi cicatricile?
Pare că încă îl cauţi pe Prince.
Şi te surprinde?
Scursura mi-a ucis părinţii.
Şi cuplul Bon.
Bono. Bonnie.
Toţi sunt morţi.
Nu?
Exact.
N-am uitat.
I-ai păstrat chitara.
Se potriveşte cu decorul.
- Îmi plac... - Culorile calde.
Rece nu ţi se potriveşte.
- Tâmpitule... - Fără cuvinte grele...
- Du-te naibii. - De ce eşti aici?
De ce i-ai păstrat chitara?
Bonnie nu mai e.
Nu înţeleg ce vrei de la mine.
Vreau s-o văd în ochii ăia reci.
Cuplul Bon?
Unde sunt?
Zea?
Hei, Bonnie.
Eşti frumoasă.
Ai ajuns prea târziu.
Toţi sunt morţi.
Noi i-am ucis.
Da.
Tu şi cu mine, iubire.
Unde aţi fost în tot acest timp?
La Grupare. Unde să fim?
Ce v-a făcut?
Ţi-a fost dor de mine?
Sigur că da.
Nu ne-ai căutat niciodată.
Credeam că sunteţi morţi.
Nu.
Prostuţo. Uite că trăim.
Avem puls şi toate cele.
- De ce Prince nu v-a... - Omorât?
Nu voia să ne omoare.
Doar să ne pedepsească. Ne-a pedepsit.
Deşi... nu-i chiar adevărat.
Nu s-a atins de mine.
Dar...
M-am uitat.
Da. Asta am făcut.
Am privit.
Rahat.
Îmi pare rău, Bono.
E în regulă.
Exact!
A meritat.
Uite-o! Nym e perfectă...
Zea.
Nu trebuia să vii.
Ne-ai părăsit.
Credeţi că n-am vrut să vă caut?
Sigur că am vrut.
Aveam 12 ani, Bonnie.
Când te-au găsit. Doisprezece. Eram un copil.
Atunci? Sigur. Dar acum eşti aici şi tot ce văd e...
El.
Un monstru. Fix ca el.
Asta eşti.
- Trebuia să vă caut. - Eşti nebună?
- Zea e mai mare decât noi. - Bonnie, te rog.
Nu l-am văzut să aibă vreun moment de slăbiciune.
Nym. Nu l-a sensibilizat.
Şi apoi tu...
Şi parcă s-a trezit ceva...
Lucrurile se pot schimba.
Pentru că există ceva de care să-i pese.
- Nu te urăsc, Zea. - Nici eu.
Suntem toţi victime ale lui Nym.
La ce te referi?
Ştii ale cui victime suntem.
Stai...
Prince?
Da.
Printre alţii.
De asta îl cauţi?
Crezi că Prince ţi-a ucis părinţii?
Îţi vine să crezi, Bono?
Scuze, pe mine m-aţi pierdut. Eu...
Nu ţi-a zis, aşa-i?
Doamne, nu mai pot.
Ce să-mi spună?
Nu Prince ţi-a ucis părinţii.
Dar cine?
Vrei să ştii?
- Să... - Bonnie!
O iei razna.
Spun şi eu.
Mergi prea departe.
Lasă-mă în pace.
- Bono? - N-o să te ajute.
Da... eu ţin cu tine.
- M-ai minţit. - Hei!
- Am avut grijă de tine. - Cine i-a ucis?
N-am înţeles niciodată ce-a văzut la tine.
N-a văzut-o la mine.
Chiar dacă nu eşti cu nimic specială.
Nu eşti frumoasă.
Dacă vreau, te am.
Nym a fost.
Dacă o găseşte Prince?
Dacă îi spune adevărul?
Cum să fiu aşa proastă?
Fir-ar.
Taci naibii, Nym.
Văd ce eşti.
Bine.
Ştiai?
Uită-te la mine.
Ştiai că sunt în viaţă?
Da. Dar era târziu pentru ei.
Prea târziu.
Deci e adevărat?
Bine.
Mulţumesc.
De asta aveam nevoie.
- Pot să... - Taci naibii!
Asta poţi să faci.
N-o să mă ucizi.
Eşti mort deja.
Sper că ţi-e ruşine.
Zea?
- Pot să... - Cară-te!
Deschizi uşa, te rog?
Vorbesc serios, Nym. Stai pe loc.
Nu ştiam de tine.
Nu te aud.
Ba da.
Nu mi-am dat seama ce mi-a făcut.
Nu. Las-o baltă.
Nu e vina lui Prince. E vina ta.
- Numai a ta. - Ştiam asta de atunci.
De asta te-am salvat.
Deci ar trebui să-ţi mulţumesc?
- N-ai fi în viaţă dacă nu eram eu. - Tot tâmpit eşti.
Măcar sunt transparent.
Transparent?
- Serios? - Mi-ai umblat pe laptop?
- Te-ar oftica? - Ştii ce puternică e gruparea.
Părinţii tăi ar fi fost ucişi oricum.
Dacă nu de mine, de alt agent.
Doar că altul nu te-ar fi lăsat în viaţă.
Nu pot să cred.
Tâmpitule.
Nu eşti eroul meu, salvatorul meu!
Tu eşti motivul pentru care totul e dat peste cap.
Eu, tu.
Cuplul Bon. Totul. Din cauza ta. E vina ta.
Şi tot ce-a fost după. După acea zi. Am făcut-o pentru tine.
Nu înţelegi? Am încercat.
Nu înseamnă că eşti bun.
N-a fost niciodată vorba despre mine.
Eu sunt pierdut.
Dar tu nu eşti.
Părinţii mei?
Nu ştiu cum suna vocea mamei mele.
Nu ştiu cum e să fiu în braţele tatălui meu.
Şi nu voi şti niciodată.
Pentru că e prea târziu, Nym.
Înţelegi?
Să te las în pace?
Mereu voiai să fii singură când erai nervoasă.
Nu sunt nervoasă.
M-am săturat.
De tine. De Grupare. Prince. Cuplul Bon.
Sunteţi urâţi.
Îmi provocaţi greaţă.
Credeam că luptăm pentru ceva.
Gruparea era tot ce aveam.
Aveam 16 ani când Prince m-a trimis să-ţi ucid părinţii.
Pe tine nu te-a menţionat.
Nu ştiam că e un copil la mijloc.
Tu erai irelevantă.
Victimă colaterală.
Când te-am văzut, era deja prea târziu.
Părinţii tăi...
Nu puteam schimba situaţia.
Tu nu lupţi pentru nimic.
Bonnie şi Bono. Erau reali.
Nu ştiu ce le-a făcut Prince...
A rămas doar ura din ei.
El a luat restul.
Bonnie te-a iubit mult.
Ştii asta?
Te aveam pe tine.
Nu, zău. Ce rahaturi!
Te ştiu.
Nym mai presus de orice.
Voiai să demonstrezi că nu eşti un rahat cu ochi.
Dar fix asta eşti.
Lumea ar fi un loc mai bun fără oameni ca tine.
Şi de ce nu mă omori?
Până la urmă, o merit.
Măcar conştientizezi asta.
Nu mi-ai răspuns la întrebare.
O lume mai bună...
Dacă lumea ar fi aşa de simplă.
Dacă oamenii n-ar fi aşa de complecşi.
Poetul naibii.
Mă străduiesc.
Şi eu la fel. Dar n-o să te omor.
Împacă-te cu asta.
Ştii, mă bucur mult că i-ai spus.
E super.
Aşa-i. Nu?
Te simţi mai bine?
Îţi revii şi tu?
Hei.
Las-o un pic, te rog.
Gata?
O să moară aici, Bono.
Şi tu n-o să...
Nu.
Ce?
Tâmpitul naibii.
Trebuie să-mi daţi drumul.
Da.
Gata. M-am săturat.
Trebuia să fiţi voi, nu eu, ştiu.
Nu e vina mea.
Nu mă mai implicaţi.
Sunt prinsă la mijloc.
Spuneţi-mi unde e Nym.
OK.
OK... Surprinzător.
Moartea lui n-o să schimbe nimic.
Nu-mi pasă de el.
Îl vreau pe Prince.
Nu Prince ţi-a ucis părinţii.
Da, Nym a făcut-o. Ha! Îmi amintesc.
Asta îl depăşeşte pe Nym.
Poate să şi moară.
Nu ştii unde e Nym.
O să-l găsesc.
Îţi trimit locaţia lui.
Dar trebuie să-l găseşti pe Prince.
- Poţi face asta? - Da.
Pot face orice.
N-am încredere în tine.
Nu-l poţi vedea murind.
Atunci, omoară-mă.
Zea.
O zic cu dragoste.
Respiră adânc înainte de a vorbi.
- Bonnie. - Am tăcut îndeajuns, Bono.
E timpul să vorbesc naibii.
N-ai observat, aşa-i?
Nu ţi-ai cerut scuze.
- Nici chiar acum. - Asta vrei?
Scuze?
Nu vreau să mai vorbim despre asta.
- De ce nu? - Nu mă face un om mai bun.
Aşa că pleci?
Nu mă cert cu tine.
Cămaşa mea e cam mare pentru tine.
Nu, îmi stă bine.
Putem vorbi, te rog?
- La naiba. - Zea, te rog.
Vreau să beau ceva.
- Ce? - Beau.
Ce bei?
Ce bei când nu mai suporţi pe cineva.
Nu este alcool în casa asta.
Zea?
Alcool.
Ăla nu e alcool.
- Dar? - Etanol.
De ce e verde?
Am distilat clorofilă din spanac.
Se face roşu când îl expui la lumină.
Am citit asta undeva.
Şi e adevărat. Dar nu e de băut.
Etanolul tot alcool e.
- N-o să reacţionez. - Tocmai ai făcut-o.
- Etanolul e otravă. - Nu e ca şi cum nu sunt imună.
De ce ai fi imună la etanol?
Şi...
Ce?
- Ce? - Era linişte aici.
De ce aş fi imună la etanol?
Ştii de ce sunt imună la etanol?
Parcă nu voiai să te cerţi?
Sau te face un om mai bun?
- Du-te naibii să te duci... - Fără înjurături.
OK.
Aş putea fi imună la etanol
pentru că un nemernic şi-a petrecut zece ani din viaţă
otrăvindu-mă cu tot ce-a găsit sub soare?
- Ar fi posibil? - Cantităţi inofensive.
- Cum? - Erau cantităţi inofensive.
Zea.
Nu înţeleg de ce eşti aşa furioasă.
Te-am otrăvit doar un pic.
Cum sună?
Aşa îţi măreşti toleranţa la toxine.
Doamne.
Doamne, ce naiba!
Fără înjurături.
Să mi-o sugi.
În mod normal, m-aş supăra.
Dar, din fericire...
Eşti imună la etanol.
Tâmpitule.
- Aşteaptă. - Ce?
Zea.
Las-o jos.
Sau ce?
Sau mă enervez.
Nu vrei asta.
Mersi.
Asta te enervează?
Un nenorocit de cactus?
E important pentru mine.
Nu-ţi aminteşti?
Felix?
Trăieşte?
Am avut grijă de el.
Hei, Felix.
Am vorbit mai mult cu cactusul ăsta decât cu tine.
N-am ştiut mereu ce să spun.
Nici cactusul.
Dar mereu mi-a plăcut să te ascult.
Era...
Valoros, într-un fel.
Eşti ultimul om pe care aş vrea să-l rănesc.
Doar că...
A fost prea târziu.
Nu înţelegi.
Nu sunt fericită.
Atunci, schimbă-te.
Crezi că n-am încercat?
Am plecat.
Te-am părăsit.
Voiam o viaţă normală.
Dar nu sunt ca toţi ceilalţi.
Oricât încerc să mă împotrivesc, tu câştigi.
Sunt exact cum m-ai făcut.
Eşti diferită.
Ăsta nu-i un lucru bun!
Îşi dau seama.
Ştii care-i problema ta?
N-ai înţeles niciodată ce-a încercat viaţa să-ţi spună.
Adică?
Nu fi tâmpit.
Nu te uita aşa la mine, Felix.
Nu te deranja.
Ridic-o.
Am uitat ceva?
La ce te referi...?
Bonnie.
Încă vorbesc.
Auzi, nu?
Scuze.
Bono.
Hei!
Eşti bine?
Da.
Nu prea înţeleg de ce sunteţi aici.
Parcă am uitat.
De întâlnirea noastră.
Dar mă bucur să vă văd, chiar şi aşa.
Mereu o plăcere.
- Şi noi ne bucurăm. - Eu, nu.
Nu te învinovăţesc, Bono.
Nu prea le am cu oamenii.
Mă simt inconfortabil.
Parcă nu aparţin.
Toţi sunt aşa de închişi.
Nu împărtăşesc nimic.
Dar apoi merg şi fac saună împreună.
Dezbrăcaţi.
Unul lângă altul.
Transpiră unul lângă altul.
Fără ruşine.
Nu înţeleg.
Pe bune.
Nu le înţeleg.
Saunele?
Da.
Saunele.
Scuze, amice.
Nu ştiam că eşti aici.
Nu-ţi face griji.
Vorbeam despre saune.
Eu mă car.
Dar dacă tot eşti aici...
ce-ar fi să le iei armele?
Nu voiam să întrerup.
Ştiu.
Nu mă întrerupi pe mine.
Noi doar...
Credeaţi că n-am să observ?
Dar Bonnie...
Puterea...
Nu e doar autoritate.
Puterea...
este dorinţa de a fi violent.
O văd în ochii tăi.
Dar tu vezi asta în ochii mei?
Prince, te rog...
Unde e?
Nu ştim.
Dar vom afla.
Zea.
Ne va da locaţia lui Nym... dacă îi dăm locaţia ta.
Deci ăsta e planul?
Ăsta e planul, da.
Şi nu e aşa prost.
Ne-am gândit bine.
Îi vom găsi pe amândoi.
Zea şi Nym.
Dar n-o să-ţi spunem cum.
E suficient să ştim noi.
Vezi, ştim mai multe decât tine.
Iar cunoaşterea se cam aseamănă cu puterea.
Nu ne poţi ucide.
Bono, te rog.
Şi, dacă îi găsiţi, îi omorâţi pe amândoi?
Da.
Cam asta ar fi ideea.
- Nu? - O să-i omorâm.
Pe Zea şi Nym. Pentru tine.
Şi tu, Bono?
Da.
Îţi pasă de ea.
De Zea.
Îmi pasă de Bonnie.
Nu.
Rămâi cu Zea.
Zea.
Nu vrei ca ea să moară.
Ţi se pare amuzant?
Am un vis.
Care se tot repetă.
În fiecare noapte.
Stau sub un pod.
Privesc în sus.
E cineva acolo.
Mic.
Pe balustradă.
Pare că vrea să se arunce.
Aşa că ţip.
Hei!
Nu sări! Nu te sinucide!
Dar...
Stă nemişcat.
Nu coboară.
Aşa că o iau la fugă.
Fug cât de repede pot.
Fug.
Fug pentru că sunt speriat.
Mă tem că se va arunca.
Şi nici măcar nu ştiu de ce.
Ajung sus.
Şi nu mai e.
Cred că s-a aruncat.
Aşa că...
Urc pe balustradă şi privesc în jos.
E cineva acolo.
Micuţ.
Şi strigă ceva.
Nu înţeleg de la început, dar încep să prind câte ceva.
Hei!
Nu sări!
Nu te sinucide!
Nu te sinucide.
Şi asta...
Asta e amuzant.
Ce?
Zea.
Ştie.
Visul cu podul.
Nu trebuie să trăiască.
Zea şi cu mine...
Noi visăm deja.
Tu...
Eşti o operă de artă.
Am Tinder.
- Ce? - Tinder. E o...
Ştiu ce e Tinder.
Şi ce să fac eu cu asta?
Vrei să vorbim?
Reacţionează la ce spun.
Am Tinder
şi folosesc aplicaţia...
Des.
Drăguţ.
- Drăguţ? - Drăguţ.
Nu te deranjează?
E cam riscant.
Ştiu să mă apăr, datorită ţie.
Trebuie să zici 'te rog'.
Ce faci?
Ţi-am luat revista.
Spune 'te rog'.
Te rog.
- Te rog? - Te rog, Zea, îmi dai revista?
Nu.
N-am chef.
Mă rog.
Ar trebui să mă impresioneze?
Măcar sunt transparentă.
Eşti bucuroasă?
De ce?
În sfârşit, ai un motiv să mă urăşti.
Nu.
Sigur?
Aş fi vrut să nu aflu niciodată.
E o prostie.
Aş vrea...
Ca tu să fii tu.
Cum ai fost mereu.
Deci, nu.
Nu sunt fericită.
Din contră.
Sunt singură.
Pentru că eşti o criminală.
- Şi tu? - Ce e cu mine?
Câţi oameni ai ucis?
- Ăia erau... - Oameni răi?
Care trebuia să moară
ca lumea să fie un loc mai bun?
Asta te deranjează, nu?
Nu te potriveşti cu propria ideologie.
Dar, dacă ignori toate astea pentru un moment,
toate principiile tale false, etica ta oarbă,
toate acele visuri romantice...
Ce mai rămâne?
Ce eşti?
Ceea ce ai prefera să fii, Zea...
un soldat într-o grădină
sau un grădinar într-un război?
Vorba ta.
Ştiu ce sunt.
Sunt ceea ce a mai rămas.
Ceea ce ai lăsat în urmă.
Un soldat într-o grădină.
Mâini însângerate.
Război în capul meu.
Mulţumit?
Asta voiai să auzi?
Am crescut în Grupare.
Bonnie.
Bono.
Şi eu.
Viaţa noastră avea sens doar dacă curmam o alta.
Cel puţin asta ne-au învăţat.
N-am crezut-o niciodată,
dar nici nu mi-a păsat.
Lumea e rea.
Deci nu are importanţă ce-i faci.
Nu i-am văzut sensul niciodată.
Lumea merge înainte.
Oameni răi care fac lucruri rele...
Iar timpul...
Le şterge pe toate.
Apoi ai apărut tu...
Eroarea din raţionamentul meu.
Spulberându-mi viziunea asupra lumii.
Pentru că nu se poate...
Nu se poate ca totul să fie rău când cineva ca tine există.
Frumoasă.
În ciuda nebuniei.
La naiba.
Mulţumesc.
N-o să mă omori.
Eşti deja mort.
Te rog, Bono.
Nym!
La naiba.
- Trebuie să plecăm. - Ce?
- Am greşit. - Ce tot spui?
Nu gândeam. Eram nervoasă.
Trebuie să plecăm naibii de aici.
- O să te omoare. - Cine?
Cuplul Bon. O să-mi spună unde e Prince.
După ce mori, îmi dau locaţia.
Tu mă auzi?
- Vin ăia. - Ştiu.
- Te ştiu. - Şi de ce mai eşti aici?
O să mori aici. Pricepi?
- Al naibii plan! - Altruism?
O să fii ucis, prostule!
Tu eşti dovada că puterea lui e limitată.
Unghiul său mort.
- Chiar dacă mor aici... - Ştii că nu se termină cu el!
- Cunoşti Gruparea! - Îl ştiu pe Prince.
Şi dacă-l ucid? Apoi ce?
Trăieşti.
Nu pricepi.
Problema nu e Gruparea. Sau Prince.
Nici măcar tu nu eşti problema.
M-ai făcut bucăţi.
Mi-ai luat totul.
Totul, Nym.
Şi apoi...
Mi-ai dat totul înapoi.
Sunt în măsură să te urăsc.
Ar trebui să te urăsc.
Dar adevărul e că...
Nu pot.
Nu am pe nimeni mai apropiat decât tine.
Nimeni n-o să-mi fie mai apropiat.
Nu pot scăpa de asta.
Asta mă dărâmă.
Oriunde aş fi.
Să-ţi intre bine în cap.
Nu te urăsc.
Mă urăsc pe mine.
Pentru că te iubesc.
La naiba.
Înjurături.
Ai păstrat chitara ei?
Da.
Crezi că putem face asta?
Bonnie şi Bono?
- Aşa cum era? - Trebuie să încercăm.
Măcar atât să facem pentru ei.
Ai un plan?
- Nu ai, aşa-i? - Habar n-am cum o să iasă...
Dar asta-i treaba.
Putem privi înapoi, vedem unde am greşit
şi o facem mai bine de data asta.
Mai bine?
Da.
Nu e nevoie de mult.
Pentru că suntem de groază?
Asta spui?
Nu suntem.
N-am fost niciodată.
Cu toată mizeria asta...
Nebunia asta.
Suntem bine.
Sincer.
Nu super, dar...
Bine.
Bun.
Hai să încercăm.
Rămâi?
Da.
Mă descurc.
Îi aduc înapoi.
De unde ai aia?
- Din clasă. - Pune-o înapoi.
N-am fost niciodată la şcoală.
M-am uitat şi eu pe aici.
Sunt trist.
Aproape am terminat.
Nu aparţin acestui loc.
N-a fost niciodată lumea noastră.
Nu-i adevărat.
Suntem destul de aproape.
Zea şi Nym? N-a fost niciodată adevărat.
Pentru mine a fost.
Trăieşti în capul tău.
Da.
E drăguţ acolo.
- Pentru că la mine nu te uiţi aşa. - Cum mă uit la tine?
Ca şi cum asta n-ar fi lumea mea.
Ca şi cum te-ai teme că ar observa.
Ce vrei de la mine?
Pot să-mi pun o dorinţă?
Dă-i drumul.
Cred că tu doar exişti.
Pentru că e greu să trăieşti.
Deci, dacă mi-aş pune o dorinţă...
Nu trăiesc?
Nu. Sigur că nu.
Nu ca Zea.
Nu?
Nu asta voiam să zic.
Crezi că eu mi-am dorit asta?
Cum să trăiesc eu cu asta?
Cum?
E loc şi pentru mine?
Loc?
Uite acolo.
Unde m-am ascuns.
Undeva înăuntrul tău.
Chiar lângă Zea.
Mă primeşti sau nu e locul meu acolo?
Bip!
- Gata. - Nu. Bono.
Realitatea e în faţa ta.
Asta e lumea mea.
Şi a mea.
Nu eşti mai bun decât Nym.
Cum poţi să spui asta?
Tu şi Nym...
Aţi privi lumea arzând, atât timp cât Zea e în siguranţă.
Şi mă prăbuşesc
sub tot ce-a mai rămas din tine.
Iar tu...
Tu stai şi te uiţi.
Şi o iubeşti pe ea.
Încetează!
Uită-te la mine.
Asta sunt eu!
Nu mai am ce să-ţi dau.
Nimănui. N-o să fiu niciodată ca ea.
Nu face asta, Bonnie. Te rog.
Haide, Bono. Aruncă-mă.
Nu!
Îi omor.
Îi omor pe amândoi.
Nu te pot pierde din nou.
Nu din cauza ei.
Nu pot.
O să moară.
Dar de ce?
Parte din antrenament.
Toate acele mici apartamente.
Nu-mi dau seama.
Punctele de acces nu au nicio noimă, nici ieşirile.
E strâmt şi larg în acelaşi timp.
Şi o luăm razna.
Asta e... cam prostesc.
A trebuit să-mi comand toată mobila.
Şi eu.
Ciudat.
Da.
Mă bucur că ai păstrat-o.
Chitara ei.
N-am înţeles niciodată.
Muzica.
A fost mereu ceva ce te caracteriza.
Muzica te poartă în timp.
Dispare tot ce e urât pentru o vreme.
Nimic nu mai contează.
Pentru că muzica e frumoasă.
Şi asta e mai important acum.
Îndepărtează-te. Renunţă.
Renunţă...
Nu totul trebuie să fie război, Nym.
La naiba.
Da.
Bună treabă.
Sunt extrem de nemulţumit.
Super.
Să deschid uşa?
I-am putea lăsa afară.
Salut.
OK. Interesant.
Vreţi ceva de băut?
Nu. Vă ucidem.
Nym are cafea.
Prea amară.
O să pun nişte zahăr.
Ajunge.
Bonnie.
Care-i planul?
Şi nu mai e aşa amară?
Se mai îndulceşte...
Dar e şi un pic amăruie.
Iar tu? Copilul lui Nym.
Nu mă dezamăgi.
Se poate?
Dă-i drumul.
Ce urmează?
Ce v-a făcut?
Te rog, Bono.
Scuze, puştoaico.
Asta vrei?
Suntem o familie, Bonnie.
Nu avem nimic altceva.
Nu trebuia să mă arunci.
Nu e prea târziu.
Nu trebuie să mă ierţi, Bonnie.
Dar...
Nu uita ce frumoasă poţi fi.
Cât de frumoasă sunt acum?
Mereu te voi iubi, Bonnie.
Asta nu se schimbă.
Te ţii de promisiune?
Îi spui lui Zea unde e Prince?
Da.
O să te împotriveşti?
Suntem o familie, Bono.
Nym!
Stai!
Bono!
E în regulă, Bono.
Nu pot s-o fac fără ea.
Am nevoie de ea.
Sunt aici.
Nu, nu eşti.
Dar se poate rezolva.
Nu, Bonnie, te rog.
E în regulă, Bono. E în regulă.
Ce faci?
Stai.
Stai!
Bonnie.
Sunt aici.
Nu pune mâna pe mine.
Poţi s-o faci.
Sunt pierdută.
Nu exist, Zea.
Nu vezi?
Încearcă.
Încearcă, Bonnie.
Hei!
Eu sunt Bonnie.
Piesa asta...
I-o cântam când nu putea adormi, ca să se liniştească.
Asta e pentru tine, Zea.
Uau.
Drăguţ.
E în regulă.
Sunt aici.
Suntem aici.
Bonnie?
Noi...
Nu-i omorâm, nu?
Nu, Bono.
OK.
OK, mişto.
Apropo,
nu vreau să vă întrerup dar am hemoragie.
- Eşti bine? - Minunat. Da.
Foarte bine.
- Vrei un pansament? - Du-te naibii.
Sunteţi varză.
- Cum e... - Doamne.
Ce?
Citeşte atmosfera înainte de a vorbi.
Dacă nu pot face asta?
Atunci, nu mai spune nimic.
- Şi dacă totuşi zic ceva? - Îţi dau o palmă...
Zea! Bono!
Bonnie şi Zea s-au sărutat.
- Ce? - Doamne.
A fost o nebunie. Eram copleşită.
Nu ştiu ce să spun.
Nu mai spune nimic.
Îmi pare rău.
Bine că te-ai întors.
O întrebare scurtă.
Înţelege cineva ce s-a întâmplat aici?
Pentru că pentru mine e...
Ar putea fi o problemă a lui Bono.
Prince.
Îl omor.
Ştii unde e?
Ce mai aşteptăm?
- Hai să-l ciomăgim. - Zea!
Foarte vulgar. Nu era necesar.
O să-mi dai o palmă, aşa-i?
Încetaţi, copii. Prince e demult plecat.
Ceva nu are sens.
Prince.
L-am văzut. Nu era singur, iar el e mereu singur.
Tipul de la club?
- Crezi că e... - Un Jumper.
Ştii un Jumper?
Apropo, eu încă sângerez.
Ştii ce?
- Te rezolv eu. - Ce?
- Nu, Bono. Te rog, nu. - Îmi pare foarte rău.
- Nu! Au! - Ai un ac?
- Ce? - Şi aţă.
Au!
Ţi-ai amintit...
Piesa.
Cum s-o uit?
Mereu adormeai greu.
N-a fost mai uşor fără tine.
Nu e cale de întoarcere.
Nu pentru mine.
Atunci, mergem înainte.
Cum?
Cum facem mereu.
Ca înainte.
Împreună.
Mulţumesc pentru ajutor.
Părea că ai totul sub control.
Vrei să te ridici?
Mănânc.
Şi eu.
Foarte nesănătos.
Banană?
Bun atunci.
Mergem?
Voiam să-i cânt.
Aş râde... dar cineva m-a înjunghiat.
Exagerezi.
Nu te-am văzut niciodată râzând.
- Trebuia să zici ceva. - Ce?
- Te-am fi ajutat. - Zea... taci.
O să ne aducă pieirea.
Mă bucur că ai supravieţuit.
Ceilalţi mă plictiseau.
Crezi că-ţi sunt duşman?
Da?
Poate e mai bine aşa.
I-am dat asta mamei tale.
Piatra ta norocoasă.
Ştiu cine eşti cu adevărat.
Copil din septembrie.
O laşi aşa?
Sau chiar ai ceva inteligent de spus?
Habar n-ai cine eşti. Aşa-i?
Zea.
Zea. Da.
Gruparea nu e ceea ce crezi.
Iar tu nu eşti Zea.
Copil din septembrie.
Nu înţelegi.
Un cerşetor mi-a dat asta.
Martin sau Markus.
Ceva cu "M".
Martin sau Markus
aşteaptă în fiecare seară să se închidă florăria.
Se duce şi ia ce mai rămâne.
A doua zi, se trezeşte şi dăruieşte florile.
Nu pentru bani, mâncare sau altceva.
O face pur şi simplu.
Cumva, asta e de ajuns.
Şi asta nu înţelegi tu.
N-ai înţeles niciodată ce înseamnă să fii om.
Grădinar sau soldat. Toţi sunt oameni.
Nu vrem să mergem la război.
Pentru că, în război, e greu să auzi păsările.
Şi ce preferi să fii?
Grădinar sau soldat?
Vreau să fiu om.
Dar sunt doar Prince.
Ne mai vedem.
Nu eşti imun la neurotoxine?
Crezi că asta e suficient?
Nu poţi opri Gruparea.
Eu sunt doar Prince.
Şi cine e Regele?
Eu sunt Regele, în puii mei.
COPIII DIN SEPTEMBRIE
Viaţa...
nu se pricepe mereu la ucis.
Mai bine încerci altceva.
Te obişnuieşti.
Nu te uita aşa la mine.
Nu asta voiam să zic.
Doar că... te obişnuieşti.
Cu toate astea.
Încerci să faci lucruri...
Încerci să fii o persoană bună. Un om mai bun.
Dar, cumva...
Cumva ajungi tot aici.
Şi ştii de ce?
Simplul adevăr:
Sângele nu se lipeşte de eroi.
Super!
Nu.
Destul de rău.
Eşti terminat.
Da, am înţeles. Mersi!
Nu-mi place deloc asta.