Downloaded from YTS.MX
‏- סרט תיעודי של NETFLIX -
Official YIFY movies site: YTS.MX
‏עבודה יפה.
‏עבודה יפה!
‏הינה.
‏היי!
‏פיו…
‏עבודה יפה!
‏- לאחר ערב הבכורה -
‏- השחקן טומה איקוטה, בן 36 -
‏יש משהו מיוחד בקבוקי…
‏איך לומר…
‏זה כאילו בדי-אן-איי שלי.
‏התרבות היפנית הקלאסית.
‏אתה מרגיש את זה מבעבע מעלה מקצות האצבעות.
‏כשיצאתי מהבמה בסגנון רופו,
‏והקהל מחא לי כפיים,
‏זה הרגיש ממש…
‏חוויתי סוג חדש של התרגשות.
‏חשבתי, ״אני לא יכול לפרוש מקבוקי״.
‏- טאצומאקי ריינושין ‏טומה איקוטה -
‏- אקאדו סוזונוסוקה ‏מאצויה אונואה -
‏- סיקור צמוד של האתגר עד לערב הבכורה -
‏- שחקן, שון אוגורי -
‏- שחקן קבוקי, שיצ׳ינוסוקה נקמורה -
‏- סרט הקבוקי התיעודי החדש של טומה איקוטה -
‏- טומה איקוטה, אידומו -
‏- הבמה של טומה איקוטה -
‏- קנגויוקו נקמורה -
‏- צוטאנוסקה איצ׳יקווה -
‏- קוניה סאוואמורה -
‏- טומה התכונן למופע הקבוקי החדש ‏במשך חודש וחצי -
‏אהיה הלוחם הידידותי הגדול ביותר ביפן!
‏- 25 ביוני, 2021 -
‏- טוקיו אנגקי קאצורה -
‏- מספר הימים לערב הבכורה: 49 -
‏- קאצורה-אוואסה / מדידת פאה -
‏בוקר טוב.
‏אני טומה.
‏נעים להכיר. ‏-נעים להכיר.
‏נעים להכיר אותך.
‏השיער שלך רך?
‏האם הוא רך? ‏-הוא גס.
‏די גס?
‏שלי? לא ממש.
‏אם אתה צריך שאסתפר, אעשה זאת.
‏עדיף להשאיר אותו כמו שהוא.
‏יותר טוב כך?
‏כמו שהוא? בסדר. ‏-נתאים לו את הפאה כך, אז…
‏- ההופעה הראשונה של טומה בקבוקי החדש -
‏שים את זה קודם.
‏זה הכרחי? ‏-לא באמת.
‏כך חשבתי. מעולם לא עשיתי את זה. ‏-לא ככה.
‏כך עושים זאת בקבוקי?
‏לא כך.
‏- שחקן קבוקי, מאצויה אונואה, בן 36 -
‏הפעם הראשונה שהבנתי…
‏שאני חייב להיכנס לתחום הזה ‏הייתה כשהייתי בן 20.
‏עבור ילד שחקן, זו הייתה שעת משחק נוספת.
‏כולם פינקו אותי ועודדו אותי.
‏- מופע ראשון בגיל חמש, ‏גם האב היה שחקן קבוקי -
‏לא חשבתי על זה…
‏בתור קריירה עד שהייתי בן 20.
‏אחרי שאבי נפטר והפכתי לראש המשפחה,
‏הבנתי שאני צריך לקחת את זה ברצינות.
‏- שתי פאות יוכנו עבור המופע -
‏- צלחת נחושת מעוצבת בעזרת פטיש ‏בסיסה נקרא ג׳יגאן -
‏- התאמות נעשות בכדי ליצור ‏את בסיס הפאה של טומה -
‏- הסיבה להשתתפות במופע הקבוקי החדש -
‏מאצויה הוא חבר שלי מתקופת התיכון.
‏הוא הזמין אותי להופיע בקבוקי איתו.
‏בתקופת התיכון…
‏הוא אמר, ״יום אחד נהיה על הבמה ביחד״. ‏״נעשה קבוקי״.
‏- מאצויה אונואה, טומה איקוטה, ‏בית הספר התיכון הוריקושי -
‏אמרתי, ״כן״. אבל בתוכי ‏הנחתי שזה לא יקרה לעולם.
‏בתקופת התיכון שנינו…
‏לא היינו…
‏כלומר, הוא הופיע בטלוויזיה, ‏אבל זה לא שהיינו מאוד עסוקים.
‏לקבל שחרור מבית הספר ‏לטובת הופעות היה סמל סטטוס.
‏לאף אחד מאיתנו לא היו הופעות, ‏אז היינו בבית הספר כל היום.
‏כלומר, זה דבר טוב.
‏אבל עבור אנשים בתעשיית הבידור…
‏לא היינו ממש שם.
‏מעולם לא דיברנו על זה, ‏אבל שנינו היינו מתוסכלים.
‏לפחות כך אני חושב.
‏זו הסיבה שהסתובבנו ביחד…
‏בקושי יש לי זכרונות של דיבורים על עבודה.
‏הנושא מעולם לא עלה.
‏התחמקנו ממנו במשך שלוש שנים.
‏אבל הדבר היחיד שהזכרנו בהקשר של עבודה…
‏היה שיום אחד נופיע על הבמה ביחד.
‏שנעשה קבוקי. אז הוא היה מגיע לצפות בקבוקי.
‏והיינו סוג של חולמים על זה.
‏בערגה מסוימת.
‏כשהוא שאל אותי, נזכרתי בזה.
‏״נכון, דיברנו על זה בתקופת התיכון.״
‏הזיכרונות חזרו אליי.
‏- לקבוקי יש היסטוריה בת 400 שנה -
‏- אוטגווה קוניסדה ‏״אודוריקייורדואנוסאקאה״ -
‏- מוזיאון האומנות לזכר אוטה -
‏- נדרשת תקופת אימונים ארוכה ‏בכדי להפוך לשחקן קבוקי -
‏- זה יוצא דופן ששחקן כמו טומה ‏מופיע במופע קבוקי חדש -
‏זה בסדר?
‏טוב. זה נראה טוב.
‏זה מעט גבוה כאן.
‏קצת כאן?
‏קצת כאן.
‏זה אמור לעבוד.
‏אוקיי?
‏אוקיי.
‏תודה רבה לך.
‏תודה לך על הסבלנות. ‏-תודה לך.
‏- מה חבריהם השחקנים חושבים? -
‏התרשמתי ממה שהם ניסו לעשות.
‏- שחקן, שן אוגורי -
‏באמת.
‏במיוחד מטומה. הוא חבר ותיק של מאצויה.
‏הוא חווה הרבה קבוקי דרך מאצויה.
‏מה שהם בנו ביחד מאז שהיו צעירים…
‏הוא ברמה אחרת.
‏לקפוץ ראש לתוך זה…
‏אני די בטוח שהייתי מהסס.
‏אני גרוע באיפור.
‏באמת?
‏אם לא תקלוט איך לעשות את זה, ‏נביא מישהו שיאפר אותך.
‏זה מלכתחילה לא אמור להיות קשה.
‏בטח נחלוק חדר הלבשה.
‏את אותו החדר?
‏לא, סליחה.
‏אני רוצה חדר משלי.
‏סליחה?
‏זו בדיחה?
‏אני מתכוון לזה.
‏התהילה משנה אותך.
‏עכשיו הוא מתלונן על חדרי הלבשה.
‏זה ימנע ממני מלשחק.
‏אתה נוראי.
‏שמישהו יחנך את האיש הזה.
‏- ערב הבכורה הוא ב-13 באוגוסט -
‏- מספר הימים לערב הבכורה: 43 -
‏- סטודיו טוגקי -
‏- היום הראשון ‏בתקופת חזרות של חודש וחצי -
‏תודה לכולכם שבאתם.
‏זה יהיה האידומו העשירי שלי.
‏אנחנו מתחילים כעת.
‏אנחנו מתרגשים מאוד. האידומו הזה…
‏- תשעה מופעים שהופקו עצמאית משנת 2009 -
‏זה יהיה מופע האידומו האחרון…
‏הכנסתי את כל מה שתכננתי לתוך זה.
‏- המופע העשירי בשנת 2021 ‏יהיה האחרון להפקה זו -
‏בתיאטרון הונדה, ‏מגלם את אקאדו סוזונוסוקה, ביחד עם טומה.
‏אני ממש בר מזל שהכול הסתדר באופן הזה.
‏״הוא קרא לעצמו היישינו, טאירנו מסקאדו.״
‏- הקראת תסריט -
‏״טאירנו מסקאדו?״
‏״אין לי מושג מדוע הוא הופיע בחלומותיי…״
‏- כל השחקנים פרט לאיקוטה הם שחקני קבוקי -
‏״צפיתי בכם מתאמנים לקרב. ‏שניכם די מוכשרים.״
‏״הו, אנחנו לא כאלה טובים.״
‏״דמי רותח!״
‏״מה שרותח הוא הפחד שלך.״
‏אני בטוח שהשורות שלי ‏יהפכו להיות יותר בסגנון קבוקי.
‏זה ז׳אנר שונה לחלוטין.
‏זה בכלל לא דומה ‏לסרטים או למחזות שהופעתי בהם.
‏בחיי…
‏זה מאבק רציני. אתגר.
‏אז עברנו על החלק השני.
‏זה כנראה לא יישאר כך, אז…
‏נוכל לערוך התאמות תוך כדי.
‏זה יתגבש בהדרגה. ‏זה ייקח זמן, אז אנא גלו סבלנות.
‏- במאי/כוריאוגרף, קיקונוג׳ו אונואה -
‏- תסריטאי, קאזוהיסה טובה -
‏בסופו של דבר…
‏- אקאדו סוזונוסוקה, טאצומאקי ריינושין -
‏- השניים יגלמו לוחמים בהתלמדות -
‏- שלומדים כי ריינושין הוא אוני בחלקו, ‏סוזונוסוקה נאלץ להתעמת איתו -
‏יהיה עדיף אם הוא לא…
‏כאילו…
‏ובכן, בסופו של דבר החברות שלהם…
‏- מספר הימים עד לערב הבכורה: 42 -
‏כך אני מתלבש.
‏זה חלק מהעבודה.
‏תודה רבה לך.
‏יהיה בסדר!
‏באמת? ‏-כן, בהחלט.
‏- טוקומאצו אונואה -
‏היית בתיאטרון.
‏צברת את כל הניסיון שלך ב״ג׳וניז״.
‏אם עסקת במשחק, אין הבדל בין זה לבין קבוקי.
‏אנו עדיין לא יודעים איך זה יהיה.
‏- פרולוג ‏חזרתה של נשמתו של טאירנו מסאקדו -
‏נתחיל בחשכה, ובשלב כלשהו ייכנס זרקור.
‏אוקיי.
‏ונראה את הצלליות של…
‏בואו נוציא את זה ״מה אתה אומר?!״
‏יש את ״סוזונוסוקה!״ ואז…
‏סוזונוסוקה חייב להגיד משהו.
‏אם הוא חיכה, ‏אז כשהוא אומר ״תן לי את גופך לחיות בו!״
‏הוא צריך לומר שהוא חיכה.
‏למשל, ״סופי המצער בארמון סומה, ‏נשמתי נלקחה על ידי האדמה…״
‏הוא אומר, ״נשמתי הייתה קשורה לעץ הזה…״
‏״הלהב שלך שבר את החותם…״
‏- החזרות ממשיכות תוך עריכת התסריט -
‏זה קצת ארוך. זה צריך קצת…
‏ארוך.
‏ננסה את זה שוב עם העריכות החדשות. ‏-אוקיי.
‏אני יודע שאתה מופיע בשלב מאוחר יותר.
‏אבל אני מעוניין להבין את הרצף ‏בכדי להחליט על ההעמדה שלך.
‏״להישטף באור הירח השליו ‏ועדיין לחלום חלום שכזה…״
‏- סצנה מס׳ 1, הר האקונה ‏הסצנה הראשונה של איקוטה -
‏״לאן ריינושין הלך?״
‏״סוזונוסוקה, סוף כל סוף התעוררת.״
‏״ריינושין! איפה היית?!״
‏״עדיין ישנת כשהתעוררתי, ‏אז הלכתי להביא מים.״
‏- סצנה מס׳ 2, דוג׳ו צ׳יבה -
‏״כמו אבי, אני שואף להיות ‏אמן החרבות הטוב ביפן.״
‏״ואתה?״
‏״אני יתום. אין לי הורים. אין לי משפחה.״
‏לצפות שזה ישתנה?
‏או לא?
‏שמעתי אתמול שיכול להיות שזה ישתנה.
‏אנחנו משנים את שבע, שמונה ותשע.
‏בערך שם.
‏אני מבין. ‏-יופי.
‏אין כאן שינויים. ‏-אוקיי.
‏זה כל מה שאנחנו יכולים לעשות היום.
‏אני מבין.
‏מה נעשה החל ממחר?
‏הדרך שבה מתרגלים בתיאטרון ‏והאופן שבו זה נעשה בקבוקי…
‏זה שונה לחלוטין. ‏אפילו החזקת התסריט בזמן החזרות.
‏אנחנו לא עושים את זה בתיאטרון שבו השתתפתי.
‏אתה קודם משנן את השורות שלך.
‏אני עדיין…
‏אני מפחד כי עדיין לא התמודדתי עם משוכה.
‏דבר שאני צריך לעשות אבל לא יכול.
‏דבר שאני יכול לעבוד ולהתאמן לקראתו.
‏אני מרגיש שבקושי התחלתי וזה מלחיץ אותי.
‏פחות או יותר.
‏נכנסתי לעסק הזה בגלל אימא שלי.
‏היא שלחה את קורות החיים שלי ל״ג׳וניז״.
‏היא ממש גררה אותי לאודישנים.
‏- הצטרף ל״ג׳וניז״ בגיל 11, שנת 1996 -
‏אך מאותו היום ואילך…
‏איך אנסח את זה?
‏הייתה התרגשות בלתי ניתנת לתיאור.
‏חלק מהמבוגרים שם…
‏לימדו אותי דברים.
‏אילו נעליים היו באופנה, ודברים על בגדים.
‏״אני מכיר מקום טוב לאכול בו.״ ״איפה?!״
‏״זה מקום שקוראים לו יושינויה.״ ‏״אני רוצה ללכת!״ כזה.
‏כל יום היה כיף.
‏- הוא הפך לחבר ב״ג׳וניז ג׳וניור״ ולאליל -
‏- טומה איקוטה (בן 13) -
‏וגם הבנות היו מאוהבות בנו.
‏זה היה בונוס.
‏אני לא בטוח מה היה המצב שלי.
‏לא הייתה לי מודעות מקצועית.
‏כשהייתי בתיכון, האנשים מסביבי…
‏צפיתי בכולם הופכים להיות מאוד מפורסמים.
‏זה היה כזה…
‏חשבתי שכולנו עמיתים.
‏כולנו נהנים ביחד.
‏״רגע, זו עבודה לכל דבר.״
‏זה ממש הכה בי משום מקום.
‏הייתה קנאה…
‏או יותר נכון, חשתי בושה לראשונה בחיי.
‏״שאלך לקולג׳ או אשיג עבודה כלשהי?״
‏חשבתי על כל זה.
‏זו הייתה התקופה ‏שבה גיליתי את המשחק בתיאטרון.
‏ראיתי שחקנים בוגרים אחרים נהנים מדי יום.
‏לעסוק בזה ולשמח את הקהל ‏היה נראה לי כמו הדבר הכי טוב שיש.
‏- בן 17, 2002, ״סוסנו: סיפורה של ‏חרב האלוהים״, קבוצת התיאטרון שינקנסן.״ -
‏הבנתי שזו הדרך שלי.
‏התיאטרון… הבמה…
‏רציתי להיות אדם שמתפרנס מזה.
‏ובכן…
‏- טאצ׳ימאווארי -
‏זה נקרא ״יאמאגטה״ כשאתה מנופף כך בצורת הר.
‏אתה מתחמק מהיריב שלך.
‏אתה מנופך מחוץ לצורת ההר.
‏- קוניה סוואמורה -
‏אתה מנופף בכדי להתחמק מהיריב שלך.
‏- ״יאמאגטה״ היא אחת ‏מתנועות הטאצ׳ימווארי הבסיסיות -
‏אתה עושה את אותו הדבר כשאתה מנופף בחזרה.
‏להניף, להניף ולהניף.
‏ולעבור דרכו.
‏אתה צועד לאחור מעט בכדי לפנות להם דרך.
‏תנסה. ‏-אוקיי.
‏תתחיל ואז…
‏- רופו -
‏- פסגת הקימנג׳יו -
‏הזווית הזו.
‏- קיקוג׳י אונואה -
‏- רופו היא אחת ‏מדרכי היציאה האופיינות בקבוקי -
‏- ״אוטווואגאטאקה דאנמארי״ -
‏באופן הזה.
‏- הרופו של טומה ‏הוא נקודת ציון חשובה במופע -
‏אתה צריך להתעקל בכיוון הזה.
‏לך לשם…
‏ואז לשם.
‏אנחנו שחקני קבוקי ברמה שנקראת ״נדאישיטה״.
‏- טקמאצו אונואה -
‏ברמה שלנו לא עושים רופו.
‏זה דבר ששמור רק לשחקנים הראשיים.
‏רגע, מה?
‏תן לי לנסות שוב.
‏למשוך אליי.
‏נכון.
‏ולהתגלגל לצד השני. כך.
‏ואז תרים את ידיך ו…
‏רגל ימין לאחור.
‏כן, באופן הזה. יציבה טובה.
‏אני מבין. ‏-תנסה לא לנענע את הראש.
‏תנמיך את מרכז היציבה שלך.
‏תייצב את עצמך מהמותניים.
‏הברכיים שלך…
‏לא ציפיתי לזה באופן פתאומי כל כך.
‏רופו הוא אחד מהשיאים בקבוקי.
‏אני באמת צריך לעבוד קשה.
‏אעשה זאת.
‏יש כל כך הרבה ללמוד. ‏-נכון!
‏כל יום הוא שיעור.
‏זו הפעם הראשונה ‏שאני משתתף במחזה קבוקי מההתחלה.
‏אז זה לא רק טומה.
‏יש לי ספקות רבים ‏לגבי האופן שבו אני מחבר הכול.
‏- אביו של מאצויה, מאצוסוקה, ‏הופיע כאקאדו סוזונוסוקה בשנת 1958 -
‏רציתי באופן כלשהו ‏לשחזר את ההופעה של אבי כאקאדו סוזונוסוקה.
‏זו הייתה אחת המטרות שלי.
‏הוא היה שחקן רציני. פריק של קבוקי.
‏- אביו של מאצויה, מאצוסוקה אונואה -
‏תמיד חשבתי על זה.
‏זה תמיד היה או קבוקי ‏או קבוצת הבייסבול האהובה עליו, ״הג׳יאנטס״.
‏ומשום שהמשפחה שלנו ‏לא הייתה משפחת קבוקי מפורסמת,
‏הוא מעולם לא קיבל הזדמנות ‏לשחק בתפקידים ראשיים.
‏הוא היה מאוד מתוסכל מזה.
‏כל חייו.
‏מה שכנראה היה הדבר הכי קשה עבורו…
‏הייתה העובדה ‏שהוא מעולם לא איבד את התשוקה לזה.
‏היו לו תשוקה ומוטיבציה עד ליומו האחרון.
‏קיבלתי תחושה שהוא חי את חייו בקונפליקט.
‏ממש חשתי בזה.
‏תחושה שמעולם לא נעלמה.
‏העובדה שהוא לא הגיע ממשפחה נחשבת…
‏זה בטח אכל אותו מבפנים.
‏נהגתי לתהות בעבר ‏למה לא נתנו לאבי תפקידים טובים יותר.
‏בכנות ייחלתי שייתנו לו הזדמנות.
‏זו הייתה הרגשה מתמשכת.
‏- יחסיו של טומה ‏עם אביו של מאצויה, מאצוסוקה -
‏אבא שלי חיבב מאוד את טומה.
‏היינו הולכים לבתים אחד של השני ‏כל הזמן כשהיינו תלמידים.
‏אז הוא יצא לאכול עם אבי פעמים רבות.
‏הוא היה אוכל מהבישולים של אימי כל הזמן.
‏אבי מעולם לא הראה עניין באף אחד מחבריי.
‏הוא לא באמת זכר את שמותיהם.
‏אבל עם טומה הוא היה כזה, ״מה נשמע, טומה?״
‏הייתי פותח את דלת הסלון והוא היה שם.
‏הוא היה שם ביוקאטה שלו.
‏צופה בטלוויזיה.
‏הייתי עומד זקוף ומשתחווה בפניו.
‏הוא היה מסוג האבות שרוחשים להם כבוד.
‏בהלוויה של אבי…
‏טומה בכה יותר מכולם.
‏אני זוכר את זה בבהירות.
‏נדהמתי מזה שהוא התאבל כך על המוות של אבי.
‏שנינו היינו בני עשרים באותו הזמן.
‏בגיל עשרים…
‏להפוך להיות ראש המשפחה.
‏חבר שלי…
‏איך לומר…
‏המחשבה…
‏ממש טילטלה אותי.
‏כמובן שהייתי עצוב על המוות של אביו.
‏אתם יודעים…
‏זה כמו…
‏פשוט הרגשתי מוצף.
‏והזמן עבר ו…
‏- מאצויה השתתף במחזות זמר ‏ובתיאטרון מודרני בנוסף לקבוקי -
‏המשכנו לעשות דברים מטופשים…
‏- אימו של מאצויה, מורי -
‏אבל הרגשתי שהוא הפך למבוגר לפניי.
‏כלומר, אני בטוח שלא הייתה לו ברירה.
‏- הוא המשיך לשחק עבור משפחתו -
‏אבל ראיתי את החבר שלי הופך לגבר.
‏זה ממש נשאר איתי.
‏כשחשבתי על אבי, ישר חשבתי על טומה.
‏חשבתי שההשתתפות של טומה ‏הייתה משמחת את אבי.
‏אז התקשרתי אליו מיד.
‏אז אני לובש את היוקאטה הכחולה הזו בחזרות.
‏זו בעצם היוקאטה של אביו.
‏אני גבוה ממנו אז השרוולים ‏והסיומת ברגליים קצרים לי.
‏אבל לא אכפת לי.
‏כשאני לובש את זה, אני…
‏אני עושה חזרות ‏ותוך כדי מהרהר על רגשותיי כלפי אביו.
‏להזיז את עיניי כך?
‏- מספר הימים עד לערב הבכורה: 41 -
‏אתה תבין כשתעשה את זה.
‏אתה מסמן מעגל עם העיניים. ‏רק באמצעות העיניים.
‏- מיה -
‏זה נהדר. מה שעשית עכשיו.
‏- מיה היא אחת מהתנוחות הבולטות בקבוקי -
‏- ״גנפיינונוביקינוטאקי יושיטאקאסאיגו״ -
‏הקפד שהגוף שלך לא זז ככל האפשר ‏וסיים בחדות באופן הזה.
‏יפה מאוד!
‏טוב! בדיוק כך!
‏כולם תמיד מפשלים בזה. הם תמיד עושים ככה…
‏וזה נראה מטופש.
‏איך אתה עושה את המבט החד הזה?
‏למשל, במהלך הרופו…
‏תישען אחורה ותשתמש בגוף שלך.
‏ככה? ‏-יש לך את זה!
‏אתה טוב!
‏אתה משתמש בגוף שלך ואז… בום.
‏יפה מאוד!
‏ממש תחצין את זה.
‏אם אתה יכול לעשות ככה, זה ייראה מדהים.
‏יש גם זמנים שבהם לא עושים את ההנפה הזו.
‏כך.
‏- לחץ של עשייה חדשה -
‏אני מבוהל לחלוטין! לגמרי!
‏״אני באמת יכול לעשות את זה?״
‏אמרתי שאעשה את זה וכבר התחלנו…
‏ברגעים מסוימים ‏אני מרגיש שהמשחק שלי כבר מעופש.
‏כאילו, ״אני עושה שוב את אותו הדבר״.
‏״זה אני כשאני עצוב…״ ‏״זה אני כשאני שמח…״ הכל מרגיש אותו הדבר.
‏זה לגמרי מדכא אותי.
‏התחלתי להרגיש את זה יותר אחרי גיל 30.
‏אבל, זה דבר חדש לחלוטין.
‏אין לי את הידע או הטכניקה. ‏אין על מה להתבסס.
‏אני מרגיש שיש לי ‏הרבה מה להרוויח מחוויה כזו.
‏- לפרוץ כשחקן -
‏- הוא משתתף בקבוקי חדש ‏בכדי לצאת מאזור הנוחות שלו -
‏ככל שאתה עוסק בזה זמן רב יותר,
‏כך קשה יותר לגלם תפקיד.
‏אתה בסוף מתקבע בדפוס סגנוני,
‏משהו שנוח לך.
‏אתה תוהה אם אתה באמת מתפתח כאדם.
‏אתה מתחיל לפקפק בזה.
‏אתה בסוף נתקל במבוי סתום ‏שאתה לא בטוח כיצד לפרוץ אותו.
‏או מה יפרוץ אותו.
‏- מספר הימים לערב הבכורה: 39 -
‏זה נראה קצת מורכב ברישול.
‏״כדאי שתנוח כאן.״
‏- סצנה מס׳ 6, הסיפור של קאגרו-זה -
‏ואז יהיה קל יותר לקפוץ ולומר, ״לא!״
‏אבל אתה עדיין מתמוטט.
‏זה נשמע טוב. שנעשה את זה?
‏בואו ננסה את זה ככה.
‏לא הגיוני לזרוק את זה לכיוונך.
‏זו רק שיחה.
‏נכון, אז… ‏-זה מקשה על ההפרעה.
‏אני אומר את השורה שלי. ‏-ובכן, אני חושב…
‏- אין התגבשות גם לאחר עריכות מרובות -
‏אתה לא צריך להגיב. ‏-הוא יפריע.
‏אז אם אתה מחבר את זה לחלק האחרון…
‏אני לא בטוח איך זה ילך. אם נעבור על הכול…
‏ואז נתחיל מההתחלה?
‏נעבור על זה פעם אחת.
‏כדי שנוכל לדייק את הכול ‏ואז נחזור על זה שוב מההתחלה?
‏אני פשוט מודאג שבקצב הזה…
‏לא יישאר לנו זמן, אני יודע.
‏אנחנו מושכים את זה ‏עד שהוא בבירור ישנה את זה…
‏זה מרגיש מיותר.
‏אנחנו כבר יודעים שהוא ישנה את זה.
‏אנחנו לא יכולים להוסיף שורות.
‏אני לא מרגיש כלום פרט לחרדה.
‏בוא נעשה את זה מחדש.
‏הוא ממש רוצה שזה יהיה מושלם.
‏זו התשוקה שגורמת לו להשמיע את קולו.
‏הרגשתי שהוא ממש מתעקש על זה.
‏כלומר, מנקודת מבטו…
‏הוא לחלוטין מחוץ לאזור הנוחות שלו ‏ומנסה להתאים את עצמו בייאוש.
‏- מספר הימים לערב הבכורה: 37 -
‏אני צריך שתשב כאן. ‏-אוקיי.
‏אתה בסדר?
‏כן.
‏אוקיי.
‏הנח את ראשך כאן. באופן הזה.
‏- מאצויה ישחק שלושה תפקידים, ‏אקאדו סוזונוסוקה -
‏- אביו, טצונוסוקה, וטאירנו מסקאדו -
‏- בכדי לגלם שלושה תפקידים שונים ‏מסכה מיוחדת מיוצרת עבורו -
‏זה ייקח בערך עשר דקות.
‏תהיה לנו תבנית מושלמת של פניו.
‏הכנו כבר אחת בעבר, ‏אבל זה היה לפני שבע או שמונה שנים.
‏פנים יכולות להשתנות לגמרי.
‏הינה זה.
‏זה טוב.
‏עצום את העיניים.
‏זה היה חם?
‏כן, רק מעט.
‏זה נראה נהדר.
‏זה נכנס באופן מושלם.
‏״גורל שדם הארגמן בעורקיי זימן.
‏כמו סוס שצוהל לתוך האפלה.
‏הגיע הזמן לממש את הדחף הזה.
‏אפלה אופפת את העולם הזה.
‏נשמותיהם של האנשים הפכו גסות. ‏הגיע הזמן של האוני לצאת למלחמה.״
‏- אינטונציה של דיאלוג -
‏אתה לא צריך לדאוג לגבי ההטעמות.
‏- שחקני קבוקי טובים צריכים: ‏1. קול, 2. פנים, 3: החזקת גוף נכונה -
‏- קול ודיבור הם החשובים ביותר -
‏למשל, כאן…
‏״אפלה אופפת את העולם הזה. ‏נשמותיהם של האנשים הפכו גסות.״
‏ואתה מסיים עם, ‏״הגיע הזמן של האוני לצאת למלחמה״.
‏אם תסיים את השורה כמו שצריך, ‏הכל ירגיש גדול מהחיים.
‏אתה תופתע…
‏רוב האנשים עושים זאת כך.
‏רוב האנשים מדברים כרגיל.
‏זה כמו לשחק תופסת.
‏אתה אומר את השורה שלך ‏ומסיים אותה בכך שאתה מעביר לדובר הבא.
‏״הדחף הזה…״
‏בדיוק. למשל, תגיד את השורה שלי…
‏״יפה מאוד.״ וקדימה.
‏״גורל שדם הארגמן בעורקיי זימן.
‏כמו סוס שצוהל בחשכה.
‏הגיע הזמן לממש את הדחף הזה.״
‏באופן הזה.
‏הבנתי.
‏- מספר הימים עד לערב הבכורה: 36 -
‏קדימה, תתייצב.
‏אאוץ׳!
‏- סצנה מס׳ 7, סוחר האורז -
‏הברך שלך צריכה להיות כך.
‏אתה ממש אמור ‏לאמץ את שרירי המפשעה שלך עכשיו.
‏- המיה של איקוטה מתווספת -
‏לאמץ מאוד.
‏כך?
‏תשמור על זה.
‏אפילו האיקומי הזה… ‏-לא רע! זה נראה טוב!
‏יופי!
‏נראה טוב. ‏-זה ממש קשה.
‏אני מפעיל שרירים ‏שאני לא משתמש בהם בדרך כלל.
‏אנשים שעושים קבוקי, שרירי השוקיים שלהם…
‏מאוד עבים וחזקים.
‏זו הסיבה.
‏אתה רוצה קצת לנופף.
‏עוד הפעם.
‏- מספר הימים עד לערב הבכורה: 35 -
‏אתה מגיע לכאן…
‏כשאני עושה כך…
‏לא, זה מגיע מאוחר יותר. ‏-בהתחלה…
‏אתה קודם יורד למטה ואז נכנס לתנוחה.
‏זה לא רע.
‏אתה מחזיק את הנשימה שלך כי…
‏באם! אתה קופא כאן.
‏- המפתח הוא ביצוע מיה (תנוחה) ‏שתמשוך את הקהל -
‏זה נראה טוב, אבל אל תתכופף כאן.
‏תכווץ את הבטן ו…
‏אז לא לכופף את הברכיים?
‏פשוט, בום!
‏נכון. זה נראה טוב יותר.
‏זה לא אחיד.
‏יש אנשים שעושים זאת כך.
‏אבל אנחנו… ‏-באם!
‏זה הופך את זה ל…
‏מגניב יותר.
‏חם לי! זה ממש מאתגר אותך.
‏כולם עוברים את זה.
‏באופן הזה.
‏לסיים כמו שצריך ו…
‏וואו! זה נהדר! ‏-מה אתה אומר!
‏מה אתה אומר על חבר שלי פה?
‏חכה רגע…
‏אתה באמת עושה את זה!
‏הלכנו לאותו בית הספר, תיכון הוריקושי.
‏- שחקן הקבוקי שיצ׳ינוסוקה נקאמורה -
‏אני חושב ששם נפגשנו לראשונה.
‏- אביו של שיצ׳ינוסוקה ‏היה קאנזאבורו נקאמורה ה-18 -
‏- הוא נולד לשושלת קבוקי ‏ולאחרונה מגלם תפקידי אונגטה -
‏- ״יושיצונסנבונזאקורה יושינויאמה״ -
‏לדעתי, הוא שחקן במה.
‏- על טומה איקוטה, השחקן -
‏אין צילומי תקריב כמו בטלוויזיה.
‏אז לא משנה עד כמה ‏אתה משחק באמצעות הפנים, כמו בכי,
‏האנשים בשורה הראשונה רואים, ‏אבל האנשים בשורות האחרונות לא יראו את זה.
‏אז איך אתה משחק? באמצעות הגוף שלך.
‏בכדי לשחק כמו שצריך באמצעות הגוף…
‏לתת את הלב והנשמה שלך, זה קשה מאוד.
‏הוא בעצם מעולם לא הראה לאנשים ‏עד כמה קשה הוא עובד.
‏- על טומה איקוטה, השחקן -
‏הוא עבד מאוד קשה מאחורי הקלעים ‏אבל מעולם לא הראה זאת.
‏- ״אורובורוס: האהבה הזו היא צדק״ 2015 -
‏היה לו בסיס יציב של ניסיון במשחק על במה,
‏אז לראות אותו ‏באמת מעריך את המשחק זה מאוד מושך.
‏- מספר הימים לערב הבכורה: 34 -
‏- איפור -
‏לך אצייר את הגבות כאן למעלה.
‏באזור הזה. ‏-אתה מתכוון נמוך יותר?
‏בשביל גבות מודגשות… לא כולם, אבל,
‏אם אתה מצייר אותן ‏על הגבה המודגשת זה נראה מוזר.
‏אאוץ׳!
‏זה כואב!
‏זה לא כזה עבה.
‏תפסיק! רק עוד קצת!
‏זה ממש כואב!
‏הוא כמו ילד שחקן!
‏- כיסוי והסוואת הגבות -
‏אמרתי שזה רק עוד מעט!
‏תעשה את הצד השני כך.
‏אתה לא חייב לעשות את זה כל כך בכוח.
‏אתה תראה שאם לא תעשה מספיק, ‏השערות בסוף ייפרעו לך.
‏אתה רוצה לכסות את האזור בשעווה.
‏בגלל זה אתה ממיס את השעווה ואז מורח אותה.
‏זה קשה.
‏בגלל זה חלק מהשחקנים מגלחים אותן. ‏זה לוקח זמן.
‏אז זו הסיבה שהם מגלחים את הגבות.
‏הפטמות שלך…
‏למה הפטמות?!
‏שכח מזה.
‏עדיין כואב לי פה למעלה.
‏אתה רוצה לשנות את הצבע ‏של הצוואר והפנים שלך.
‏זה לא רק למרוח את הכול בלבן.
‏זה קצת שונה מב"שינקנסן".
‏הכיוון של הכול…
‏בעיקרון מוכתב על ידי השחקן הראשי בקבוקי.
‏יותר מהבמאי.
‏- פאת קאצורה -
‏מעט קצר יותר כאן.
‏מאחור…
‏אנחנו משתמשים בחיפוי משי ‏שנקרא האבוטאה מעל המתכת כאן.
‏ואז אנחנו מוסיפים את השיער.
‏אנחנו נתאים את הצבע לגוון הפנים שלך.
‏יש גמישות רבה במובן הזה.
‏הפאות הללו מיוצרות בהתאמה אישית לכל שחקן.
‏זה מתאים?
‏הינה.
‏עוד קצת…
‏אולי צריך עוד קצת נפח כאן.
‏זה נראה קצת דליל.
‏אולי במהלך הזמן…
‏מישהו אחר שהוא לא מאצויה יעשה זאת בשבילך.
‏כשאתה מאפר את הפנים ושם את הפאה…
‏- איפור האוני שלו שונה -
‏זה באמת מתחיל להרגיש כמו קבוקי…
‏זה מסע עצום.
‏כמות הדברים שצריך לעשות.
‏- מספר הימים עד לערב הבכורה: 32 -
‏- פסגת הקימנג׳יו -
‏- רופו -
‏הוא לומד מהר. חשבתי שזה ייקח יותר זמן.
‏אם אנחנו מכוונים לשלמות, ‏אז יש לו עוד דרך ארוכה.
‏השאלה היא כמה רחוק אנחנו רוצים ללכת.
‏יש אנשים שמתאמנים במשך עשורים ‏ועדיין לא מצליחים לעשות את זה.
‏אם אנחנו מדברים על הפרטים הקטנים…
‏זה יהיה מאוד קשה.
‏רק העין השמאלית שלך זזה.
‏- כשמבצעים מיה באמצע רופו ‏תנועת העיניים חשובה -
‏תזיז את הפוקוס.
‏הינה! זה!
‏אוקיי.
‏- עין אחת מתמקדת במרכז -
‏- אוטגאווה קוניסדה -
‏- יונדאימה-איצ׳יקאווה קודאנג׳י ‏טניצ׳יבו הוסאקו באישו -
‏- מוזיאון האומנות לזכר אוטה -
‏אנשים לא עושים את זה בדרך כלל. ‏למשל, האף כאן,
‏באופן הזה.
‏הינה! כך!
‏זה הולך…
‏ככה.
‏יופי.
‏- מספר הימים לערב הבכורה: 28 -
‏- פסגת הקימנג׳יו -
‏- טאצ׳ימווארי -
‏שורה.
‏- מפל גנפי נונוביקי, הקצה של יושיטקה -
‏- טאצ׳ימווארי כולל אלמנטים בימתיים ‏שמדגישים את יופיין של הצורות -
‏- הם דגשים חשובים ‏שלעתים קרובות משתמשים בגימיקים מורכבים -
‏- הטאצ׳ימווארי האינטנסיבי שלהם ‏הוא אחד מרגעי השיא במופע -
‏שורה.
‏מה אתה אומר?
‏לא הבסת איש.
‏לעזאזל. אני לא מביס איש!
‏בחיי.
‏רגל אחת.
‏- מספר הימים עד לערב הבכורה: 25 -
‏אנחנו עושים בזמן אמת ‏את מה שהתכוונו לעשות עם ההקלטה…
‏בכדי שאוכל לעשות דברים בקצב שלי.
‏אז עכשיו יש לי יותר עשייה.
‏אם אצליח לעשות את זה, זה ייראה די מדהים.
‏אני צריך לעבוד בזה.
‏- מספר הימים עד לערב הבכורה: 20 -
‏- בכדי להדגיש מיה או רופו ‏משתמשים באפקטים קוליים מסוג צוקה -
‏בדיוק כאן.
‏איך אעשה זאת?
‏נקודה חשובה!
‏בעיקרון אתה פונה לקהל.
‏אתה יכול לעשות זאת באופן הזה במקום.
‏משהו כזה.
‏- מספר הימים עד לערב הפתיחה: 19 -
‏״שינקו גירי ואינאזומה גירי!״
‏״אתם חושבים שתוכלו לנצח?!״
‏״הניצחון לא חשוב! יש דבר שלא תוכלו לחתוך!״
‏״וזה… הנשמה שלי!״
‏״מספיק!״
‏אני עדיין לחוץ. בגלל הרבה דברים.
‏העשייה שלנו הפכה בהדרגה לברורה יותר.
‏עכשיו זה ממש לחדד את הפרטים.
‏יש עוד הרבה שאני לא מצליח לעשות, ‏אז אני צריך לעבוד על זה.
‏- מספר הימים לערב הבכורה: 15 -
‏- מאצויה אונואה אידומו ‏(אקאדו סוזונוסוקה) -
‏היום אנחנו מקליטים את המוזיקה.
‏יש לנו יומיים לעשות את זה.
‏אנחנו צריכים לעבור על הכול ‏עם מר קיקונוג׳ו,
‏כדי שהכול יתחבר ביחד.
‏אז אין חזרות למשך יומיים.
‏טומה תקוע על דברים ‏כמו האם הוא אמור להזיז את העיניים שלו.
‏דברים כאלה שייתכן ומונעים ממנו ‏מלהתקדם ולממש את הפוטנציאל שלו.
‏לא יכולתי לעזור לו לגמרי.
‏אני מקווה שברגע שהוא יתפוס את זה ‏הוא יוכל באמת לעבוד על הפרטים.
‏זו כנראה אחת מהדאגות שלי.
‏- שימוקיטזאווה, טוקיו -
‏אתה יודע…
‏- עיר תיאטרון עם במות רבות -
‏תמיד רציתי לעלות על הבמה בתיאטרון הונדה.
‏אך מעולם לא דמיינתי שאופיע בקבוקי.
‏- קבוקי חדש בתיאטרון הונדה -
‏אני חושב שעבור מאצויה…
‏הוא תמיד רצה להביא את הקבוקי ‏לעיר התיאטרון שימוקיטזאווה.
‏הוא תמיד רצה להופיע כאן בקבוקי.
‏ועכשיו זה סוף כל סוף הופך למציאות.
‏אז זה יהיה דבר מאוד משמעותי עבורו.
‏הוא משחק את אקאדו סוזונוסוקה, שאביו גילם.
‏הוא מופיע בקבוקי כאן בשימוקיטזאווה,
‏והוא הזמין אותי, חברו הוותיק ללימודים.
‏הכול מתחבר יחד באופן כמעט דרמטי.
‏הינה זה.
‏באתי לכאן פעמים רבות, ‏אבל זה מרגיש שונה לחלוטין.
‏- נפתח בשנת 1982 -
‏- תיאטרון הונדה הוא מבנה מרכזי ‏בין תיאטראות יפנים קטנים -
‏זה מרגיש כאילו אנחנו ממש שוברים את הכלים.
‏אפילו בהשוואה לעולם הקבוקי.
‏״רגע, אתה מופיע בשימוקיטזאווה ‏בתיאטרון הונדה?!״
‏ועבור תיאטרון הונדה, זה כזה, ‏״אתם מופיעים עם קבוקי?! כאן?!״
‏וגם אאוטסיידר כמוני מופיע.
‏באמת אפשר לעבור על החוקים בבידור.
‏ההרגשה הזו של איך דברים אמורים להיעשות.
‏- מספר הימים לערב הבכורה: 11 -
‏- סטודיו מייג׳יזה מורישיטה -
‏- במהלך ההכנות לערב הבכורה ‏הם עוברים להתאמן על סט התפאורה של הקרב -
‏התאמנתי בלי לחשוב על ההגבהה.
‏זה לגמרי הולך לשנות ‏את איך שאני זז ורואה דברים.
‏אנחנו מתקרבים.
‏טומה ינעל כאלה על הבמה.
‏באופן רגיל אמורים לקשור אותם באמצעות חבל,
‏אבל זה יסרבל את ההחלפה, ‏אז אני משתמשת בגומי במקום.
‏אז אני נכנס מגזע העץ?
‏גזע העץ.
‏יש קצת מרחב.
‏תודה לך.
‏״סוזונוסוקה! סוזונוסוקה!״
‏- סצנה מס׳ 1, הר האקונה -
‏״ריינושין!״
‏״סוזונוסוקה.״
‏״איפה היית?״
‏״עדיין ישנת כשהתעוררתי ‏אז הלכתי להביא מים.״
‏בוא תעשה כאן מיה.
‏כזה.
‏״ריינושין!״ ״סוזונוסוקה.״ ‏זה יהיה יותר טוב.
‏בוא נעשה את זה.
‏הקטעים בטכניקה שאני צריך לעבוד עליהם…
‏הו, אני עדיין מבוהל.
‏אני עדיין מבוהל, אבל…
‏- פסגת הקימנג׳יו -
‏- מספר הימים עד לערב הבכורה: 10 -
‏אך עבור מאצויה, שהזמין אותי לכאן,
‏ועבור להקת הקבוקי שלו והבמאי והצוות,
‏ועבור כל שאר השחקנים…
‏אני לא רוצה להכניס אותם לצרות ‏או להביך אותם.
‏ממש הרגשתי את זה בעוצמה.
‏אבל אנחנו כבר מעבר לזה עכשיו.
‏אני צריך להניח את זה בצד כרגע.
‏אני צריך להתמקד קודם בביצוע שלי.
‏ואז אוכל לחשוב על הכבוד ‏שאני רוצה להביע כלפי הכול.
‏אני יכול להכניס את הרגשות האלה ‏לתוך הביצוע שלי.
‏יש סצנה שבה התלבושת שלי מתחלפת ואני רוקד.
‏יש נקודה שבה אני מסתובב באיטיות.
‏בזמן שהסתובבתי, יכולתי לראות את כולם.
‏בזמן שהסתובבתי, כולם הסתכלו.
‏כולם רכנו קדימה.
‏האמת שזה גרם לי לחוש הקלה.
‏״כל האנשים האלה צופים ברצינות.״
‏״אני בסדר.״
‏חשבתי, ״אני יכול לעשות את זה. ‏האנשים האלה איתי.״
‏הרגשתי את זה.
‏זה גרם לי להתגבר על זה.
‏כשראיתי את ההבעות הרציניות של כולם.
‏יכולתי לראות כל אחד ואחד מהם ‏בזמן שהסתובבתי.
‏הרגשתי שהם נותנים לי ביטחון.
‏״התחזקת, סוזונוסוקה!״
‏- סטודיו מייג׳יזה מורישיטה -
‏- 13 באוגוסט, 2021 -
‏- דומו! -
‏- ערב הבכורה -
‏- תיאטרון הונדה מציג: ‏אקאדו סוזונוסוקה -
‏- טומה איקוטה, מאצויה אונואה -
‏בוקר טוב!
‏בוקר טוב.
‏הינה מתחילים.
‏אוף.
‏אני צריך מים.
‏- טומה איקוטה -
‏תסדר את שמותיהם הפרטיים.
‏בקבוקי, להרבה שמות יש שלוש אותיות.
‏אני מבין.
‏כן. אז אם תסתכל כאן…
‏כל השמות הפרטיים שלהם מסודרים באחידות.
‏להרבה משחקני הקבוקי יש שמות ‏כמו משהו-נוסוקה או משהו-ג׳ירו.
‏לרובם יש שלוש אותיות.
‏האות השנייה נמצאת כאן.
‏זהו החצי השני של סצנת הקרב.
‏זו סצנה קשה.
‏- המסך עולה ב-18:00 -
‏יש מערבולת עצומה של תנועה ואז היא נפסקת.
‏אחרי שזה נגמר, אני כמו קליפה חלולה.
‏הפנמתי שזה הולך להיות מתיש.
‏אני כל הזמן שוכח לנשום בזמן הטאצ׳ימווארי.
‏זה מחמיר את זה.
‏למה זה בולט?
‏צפיתי בזרת שלך והיא בולטת.
‏אני לא בטוח…
‏למה זה? אל תצחיק אותי!
‏היד הימנית שלי עושה ככה ‏אז היד השמאלית מתוחה.
‏- הלחץ של ערב הבכורה -
‏בטח שאני נלחץ. ‏לראות אנשים אחרים נלחצים מלחיץ אותי.
‏אז אני מעמיד פנים שאני לא לחוץ.
‏נראה שהוא די רגוע.
‏זה כאילו…
‏הוא בסדר ויכול להתחיל.
‏זו בכורת הקבוקי שלו.
‏איך הוא עושה את זה?
‏אני בספק שמישהו אי פעם הרחיק לכת ככה.
‏היו שחקנים לא של קבוקי שעשו קבוקי בעבר,
‏אבל אני בספק שמישהו ממש הלך עד הסוף כך.
‏כאילו, הרופו. אפילו בקבוקי ‏לא הרבה אנשים זוכים לעשות זאת.
‏- המסך עולה בעוד 40 דקות -
‏אני רוצה שאנשים יחשבו, ‏״הבחור הזה היה ב׳ג׳וניז׳?״
‏בלי להיות אליל יותר.
‏ערב הבכורה! הינה מתחילים!
‏בואו נעשה את זה! כן!
‏הינה מתחילים!
‏בואו נלך!
‏אוקיי…
‏אוקיי! בואו נלך!
‏הינה זה קורה. ‏-בהצלחה!
‏בואו נעשה את זה.
‏-בואו נעשה את זה.
‏בואו נעשה את זה.
‏- הדלתות נפתחות ב-17:30 -
‏- האידומו מתחיל -
‏״גורל שדם הארגמן בעורקיי זימן.
‏כמו סוס שצוהל לתוך האפלה.״
‏״עלמה צעירה, את בסדר?״
‏״סוזונוסוקה…״
‏תודה.
‏- הכניסה של טומה -
‏הקול של מחיאות הכפיים ‏ממש הופך את זה לאמיתי, לא כך?
‏- סצנה מס׳ 1, הר האקונה -
‏״…ועדיין לחלום חלום שכזה.״
‏״סוזונוסוקה! סוזונוסוקה!״
‏״ריינושין!״
‏״סוזונוסוקה.״
‏״איפה היית?״
‏״עדיין ישנת כשהתעוררתי, ‏אז הלכתי להביא מים.״
‏״במשך כמה זמן? כמה זמן ישנתי?״
‏״הירח נשאר גבוה. כנראה לא הרבה זמן.״
‏״הו…״
‏- המיה שנוספה -
‏״אם תהרוג את גינפצוקי תיצור אוני חדש!״
‏״אז אהרוג גם אותו!״
‏״אל תלך, ריינושין!״ ‏-״שחרר אותי!״
‏״ריינושין!״
‏- ממשיכים לרופו במערכה השנייה -
‏- פסגת הקימנג׳יו -
‏״יש לי גם מחסן שאיש לא יכול להיכנס אליו
‏״בעזרת אלה…״
‏- הרופו של טומה -
‏אני פשוט… אפשר…
‏אפשר לקבל עוד זמן?
‏נלחצתי כל כך.
‏כשאני רוקע, הרגל שלי כואבת.
‏תיזהר שלא תפגע בברכיים שלך.
‏אתה הולך עד הסוף.
‏הרצפה שונה כאן.
‏- טאצ׳ימווארי -
‏״יש לי רק חבר אחד.״
‏״אם זה בכדי להציל אותך…״
‏״בשמחה אקריב את חיי!״
‏״מספיק!״
‏״אסתום את פיך עבורך!״
‏״התחזקת, סוזונוסוקה!״
‏- האידומו מסיים את הערב הראשון -
‏עבודה יפה.
‏עבודה יפה!
‏הינה.
‏היי!
‏אהבו את הרופו שלך.
‏אהבו אותו. ‏-את הרופו שלי?
‏אני לא יכול לפרוש מקבוקי עכשיו.
‏הגיוני.
‏אני אלך עד הסוף. ‏-מן הסתם.
‏רוצה להצטרף ללהקה שלי? ‏-אתה תרשה לי?
‏תוכל להיות משרת. ‏-לא משנה עד כמה זה יכאב…
‏אעשה זאת.
‏אתה מבין, נכון? ‏-כן.
‏וואו.
‏חם לי!
‏זה עניין שלם.
‏וואו. מה זה?
‏הייתי כזה, ‏״מצטער, טומה, נעשה את זה פעמיים.״
‏אבל זה קשוח.
‏עבודה יפה!
‏אפשר לדעת מהתגובה של הקהל.
‏- במאי/כוריאוגרף ‏קיקונוג׳ו אונואה -
‏זה שונה לחלוטין עם קהל!
‏זה מעניק לך כוח.
‏הרופו עבד.
‏זה היה מרשים!
‏זה היה מדהים! באמת!
‏הם נדהמו. ‏-תודה לך.
‏בחיי…
‏צריך לעבוד על השורות שלך.
‏אילו? ‏-השורות שלך!
‏אני? ‏-מי עוד?
‏אאוץ׳!
‏כשראיתי את הדבר השלם…
‏התרשמתי מאוד.
‏חשבתי שהוא יעשה את זה ‏כמו שחקן שעושה קבוקי.
‏אבל הם היו שחקני קבוקי על הבמה.
‏לא ציפיתי ממנו להופיע כשחקן קבוקי.
‏זה עשה לי צמרמורת.
‏הוא היה ממש מגניב.
‏ההופעה בתחילת המערכה השנייה…
‏התרשמתי בכנות.
‏הייתה לי צמרמורת.
‏זה היה מדהים.
‏זה היה מעבר לכל הציפיות שלי.
‏נדהמתי לחלוטין.
‏אין הרבה שחקני קבוקי שיכולים לעשות את זה.
‏לצערי, לא הרבה.
‏עם התנועות החדות המיוחדות והרוח המתאימה,
‏והצעידה.
‏אבל לפני זה…
‏החלק המדהים…
‏החלק שבו טומה עשה דבר ‏שרוב שחקני הקבוקי לא עושים.
‏הוא יצא באיטיות מההנאמיצ׳י.
‏ואז הסתובב בחזרה.
‏הצעידה והזווית והתנוחה…
‏נדהמתי. אני בספק שאחרים שמו לב.
‏אף אחד בקהל.
‏בתור מקצוען… שידו נקאמורה גם אמר זאת.
‏״וואו. איך הוא עשה את זה?״
‏הסיבה שזה קשה…
‏אנשים מפחדים מהעצירה.
‏הם מוסיפים משהו.
‏אבל הוא לא עשה דבר.
‏זה דבר ששחקן ראשי חייב להיות מסוגל לעשות.
‏הוא פשוט צעד באיטיות והסתובב. ‏ללא תנועות נוספות.
‏בלי להכין את עצמו רגשית.
‏זה גורם לך להבין ‏שהבחור הזה יודע מה הוא עושה.
‏זה היה החלק הכי מרשים.
‏זה היה מדהים.
‏אני בטוח שהוא ניתח קבוקי טוב ורע.
‏אני יודע שהוא עשה זאת.
‏הוא יודע מיהו שחקן קבוקי טוב.
‏והוא היה אחד כזה.
‏נתקלתי בשידו נקאמורה מאוחר יותר,
‏והוא אמר, ‏״טומה עשה דבר ממש מדהים על הבמה״.
‏״טוב יותר משחקן קבוקי ממוצע.״
‏הוא אמר זאת.
‏אדם שעשה קבוקי אמר את זה.
‏זה באמת מרשים.
‏אני מקווה שהוא ידרבן אנשים.
‏יראה לשחקני קבוקי אחרים ‏שיש עוד אנשים בחוץ.
‏אני רוצה שיתרשמו.
‏- ערב הנעילה של האידומו -
‏- שלושה ימים לאחר מכן -
‏ובכן. ‏-סטינו מהתסריט.
‏מה? אין תסריט? ‏-לא בתסריט.
‏ובכן, בלי קשר…
‏כל הכבוד. תודה לך. ‏-תודה לך.
‏אני כל כך שמח שעשינו את זה.
‏נכון?
‏האמת שהייתה לי עבודה ביום למוחרת.
‏הייתי כמו קליפה חלולה.
‏לא יכולתי להתרכז. ‏-אני יודע.
‏זה היה כאילו חלמתי במשך כל היום.
‏היום האחרון היה ממש טוב.
‏כשאני מדמיינת מה מר מאצוסוקה בטח חושב…
‏- טוקומאצו אונואה -
‏מאצויה מעריך את הוריו כל כך.
‏אני מקווה שתמשיכו לעקוב אחר מאצויה.
‏אבא שלי ואני…
‏היא קצת מתרגשת.
‏הו בחיי!
‏הינה היא מתחילה!
‏אני זה שצריך לבכות!
‏אני רוצה לבכות עכשיו!
‏איך אני יכול?
‏זה היה חלום לצרף את חברי הטוב טומה…
‏מאז שהיינו צעירים.
‏חלמנו לשחק ביחד.
‏טומה אהב את אבי מאוד.
‏אז להופיע כאקאדו סוזונוסוקה עם טומה,
‏וכל מי שעזר להגשים את החלום הזה.
‏אני מודה לכם ומוקיר אתכם.
‏אני כה שמח שהצלחנו לעשות זאת.
‏כלומר, זה חלום ששנינו חלמנו במשך 12 שנים.
‏זה וגם הרגשות של כולם ביום האחרון.
‏זה היה דבר שאף פעם לא חוויתי לפני כן…
‏אני לא חושב.
‏את בוכה יותר מדי.
‏בחייך!
‏לא חשבתי שאבכה.
‏הבטחתי לעצמי שלא אבכה.
‏אם האידומו הראשון שראית ‏בקיצ׳יג׳וג׳י בשנת 2009 היה ההתחלה…
‏אז אתמול בערב היה לגמרי קו הסיום.
‏זה באמת היה.
‏באמת הוצפתי ברגשות
‏בערב האחרון.
‏כשהצטלמנו לתמונה הקבוצתית אחרי שהכול נגמר.
‏אימא שלך כבר עזבה אבל קראנו לה לחזור.
‏היינו כזה, ״תחזירו אותה לכאן!״
‏לראות אותך ואת אימא שלך מתחבקים…
‏לא ראיתי את זה המון זמן.
‏את האהבה שלכם אחד לשני.
‏עבר הרבה זמן.
‏באמת? ‏-כלומר, אני יודע שאתם אוהבים אחד את השני.
‏היא נראתה כל כך שמחה.
‏נו… ‏-שמחה באמת.
‏ההופעה הזו הייתה עבור אבי.
‏אם היא לא הייתה שם…
‏לא הייתי יכול לסגור מעגל בלעדיה.
‏אימא שלי נהנתה מזה.
‏זה דבר שלא ראיתי במשך תקופה ארוכה.
‏זה באמת נכון.
‏לראות את שניכם ביחד.
‏אז איך היה להופיע בקבוקי?
‏אני רוצה לדעת מה חווית כשחקן.
‏ביום הראשון…
‏כשירדתי בהנאמיצ׳י במהלך הרופו שלי…
‏הרגשתי משהו…
‏התרגשות שלא הרגשתי בעבר.
‏זה הרגיש כאילו היא מגיעה ‏מהדי-אן-איי היפני שלי.
‏זה הרגיש כמעט כמו דקירות בכל הגוף.
‏הינה זה מגיע!
‏אי אפשר לראות עכשיו,
‏אבל אני ממש מתרגש עכשיו.
‏באמת?
‏באמת. אתה מבין, לא?
‏עם המוזיקה של הקבוקי והשיטות…
‏אני גם מרגיש את ההתרגשות הזאת.
‏הרבה אנשים שמעורבים בקבוקי מרגישים את זה.
‏סוג של התפרצות מבפנים שעושה לך צמרמורת.
‏אתה מבין, נכון? קשה לתאר את זה במילים.
‏כאילו, כשזינקתי למטה מגבוה,
‏או רקעתי ברגלי קדימה, זה כאב.
‏ואני לא רגיל לזה, ‏אז הרגליים שלי כאבו לחלוטין.
‏אבל אתה שוכח מהכול כשזה מתחיל. ‏-נכון.
‏ברצינות. ‏-אז בסוף הלכתי על זה בכל הכוח.
‏אני מכיר את ההרגשה. ‏-הייתי כזה, ״מה זה?״
‏עם המוזיקה והאווירה והאדרנלין…
‏הכול פשוט מתפרץ מבפנים ודוחף אותך.
‏התאהבתי בקבוקי.
‏משמח מאוד לשמוע.
‏זה גרם לי להעריך את יפן. ‏המקום ממנו אני בא.
‏כל שאר שחקני הקבוקי, לא רק אתה,
‏אנשים שהעבירו את האומנות הזו ‏מדור לדור במשך מאות,
‏הרגשתי תחושה של גאווה.
‏וואו. אתה מכור.
‏זה מה שאנחנו מנסים להעביר לצעירים של היום.
‏אנחנו מנסים להעביר להם את התחושה הזו.
‏זה מה שאנחנו רוצים.
‏מישהו החליט לצאת מהבמה באופן הזה.
‏בדיוק.
‏לפני מאות, מישהו חשב על זה.
‏נכון.
‏כל החוויה כולה…
‏לקבל את ההזדמנות לעשות קבוקי…
‏זה הציב לי מטרה חדשה.
‏גיליתי…
‏- המטרה הבאה של טומה -
‏את השאיפה הבאה שלי…
‏מה שאני רוצה לעשות.
‏למשל?
‏אני יודע שאנשים יחשבו שאני משוגע, אבל…
‏אני רוצה… ‏-רגע!
‏אל.
‏אל תגיד את זה.
‏כמעט אמרת, אבל אל תגיד את זה. ‏-לא להגיד?
‏תשאיר את זה בפנים. זה צריך להיות פרטי.
‏כשאיפה… ‏-אני רוצה לעשות…
‏תעצור! לא!
‏אל תסיים את המשפט.
‏זה…
‏להשאיר את זה בפנים? ‏-בפנים.
‏עד עכשיו, ואני לא מנסה להתרברב…
‏הצלחתי בכל מה שרציתי לעשות.
‏מעולם לא סיפרתי לאיש.
‏הצלחת בעזרת זה שלא סיפרת לאיש.
‏מה שכמעט אמרת עכשיו
‏זה דבר שאני ממש רוצה שיקרה.
‏אז פשוט קח את זה צעד צעד.
‏אני רוצה שניקח את הזמן ונגרום לזה לקרות.
‏בחייך!
‏אני מכירה אותו מאז שהוא בן 13.
‏הוא תמיד היה מוכשר!
‏אני כל כך שמחה שלא הפכת לאליל. ‏-תפסיקי.
‏אם הוא הצליח להגיע עד כאן, ‏הוא מסוגל ליותר.
‏הוא היה מאוד צנוע לגבי הכול,
‏אבל הוא תמיד הצליח במשימה.
‏הוא היה כמו סמוראי, ‏לא ויתר ואיתגר את עצמו.
‏הצד הרוקנרולי הזה שלו היה מאוד מרשים.
‏ובכן, פשוט נדהמתי.
‏הערצתי את הרצון שלו להמשיך ללמוד כל הזמן.
‏הוא ניגש למשחק קבוקי עם כבוד גדול.
‏אני מאוד מעריך בו את זה.
‏טומה היה…
‏הוא גם היה כה חיובי בעבודה עם כולם.
‏כמעט כמו בתנועת נוער,
‏לעבוד איתו ולגרום להכול לקרות…
‏ממש הרגשתי את זה ממנו.
‏אני מודה שחששתי בהתחלה.
‏אבל כשהכרתי אותו גיליתי שהוא אדם מאוד טוב.
‏הוא עמד שם עם שחקני קבוקי אחרים.
‏הוא נתן לנו סוג אחר של אנרגיה.
‏גיליתי, או יותר נכון, ‏ניתנה לי המטרה הבאה שלי.
‏אעבוד להשגתה.
‏תודה! ‏-תודה!
‏הינה! עבודה יפה!
‏כל הכבוד!
‏אני מודה לך כל כך.
‏הינה.
‏סוף כל סוף סיימנו.
‏כן, סיימנו. ‏-איזו הקלה.
‏נכון?
‏אתה יודע…
‏זה ממש חשוב לאתגר את עצמך.
‏זה שינה את החיים שלי מקצה לקצה.
‏הקבוקי.
‏מעולם לא ידעתי שזה כה מרגש.
‏לא ציפיתי לזה.
‏תרגום כתוביות: נעה יוסף