Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
Tento film se zabývá citlivými tématy včetně domácího násilí a sebevraždy.
Sledujte dle vlastního uvážení.
6. 12. ON NEBO TY - JEDEN Z VÁS ZEMŘE
KDYŽ ZNÁŠ DATUM SVÉ SMRTI,
ZNAMENÁ TO, ŽE UŽ JSI ZAČAL UMÍRAT.
Tísňová linka, jak vám mohu pomoci?
Haló! Tady Anna z Prenzlauer Allee, stala se tu nehoda.
Myslím, že je tu jeden mrtvý.
Je tma. Necítím se bezpečně.
- Rychle přijeďte. Jsou tu zranění. - Pomoc je na cestě. Buďte v klidu.
Podle policie zapisuje Kalendářní vrah
datum smrti své oběti krví na zeď.
- Místo nehody? - Je tu člověk v bezvědomí.
- Všude je krev! - Potřebuju pomoc!
Rychle přijeďte!
Myslím, že mě někdo sleduje.
KALENDÁŘOVÝ VRAH
Linka důvěry Cesta domů. Jak vám mohu pomoci?
Ano.
Ale tohle je linka důvěry Cesta domů.
Doprovázíme po telefonu lidi na cestě domů.
Mezi osmou večerní a druhou ranní.
S vaším problémem se obraťte na číslo 115, Linku pomoci občanům.
Tam ale teď nikdo nebude.
Ano.
Zavolejte jim ráno.
Poradí vám, jak postupovat s vaší stížnosti.
Také děkuji za zavolání.
Linka důvěry Cesta domů. Jak vám mohu pomoci?
Tady Caro.
Dobrý den, Caro.
Jsem na zastávce autobusu Mexikoplatz a...
Naproti přes ulici jsou nějací chlapi.
Pořád na mě civí. Bojím se, že sem přijdou.
Čekáte na autobus?
Jo, na stodevítku. Už by tady měla být.
Dobře, Caro.
Kolik je těch mužů? Jak jsou staří?
Pět.
Netuším, kolik jim může být.
Jsou mladí. Mají mikiny s kapucemi.
Nedávejte najevo, že se bojíte.
Stůjte pod lampou, abyste byla vidět.
- Jdou sem. Co mám dělat? - Zůstaňte v klidu.
- Jsou tam nějaká zaparkovaná auta? - Ano.
- Běžte k nim a bouchněte do kapoty. - Proč?
Udělejte to.
- Co to děláš? - Ty krávo pitomá.
Dobře. Utekli.
Výborně.
- Už mi jede autobus. - Dobře.
Zůstaňte na lince, dokud nebudete v autobuse.
Dobře.
Jste v bezpečí?
Ano.
Děkuji.
Přeju pěkný večer.
Vám taky.
V nejtemnějších hlubinách oceánů, kde predátoři a kořist...
Dneska už se nedá věřit nikomu.
Tak to řekněte. Jak to vidíte vy?
Jméno oběti bylo pokaždé napsané krví na zdi.
Podle způsobu, kterým pracuje, dostal vrah svou přezdívku
Kalendářní vrah.
Jeho rukopis je prozatím jediná stopa.
Všimněte si té charakteristické vlnovky u čísla 2.
Poznáváte toto písmo?
Viděli jste ho...
BERGER HOF SOUKROMÁ PSYCHIATRICKÁ KLINIKA
PŘÍCHOZÍ HOVOR - TÁTA
Dobrý večer.
Linka důvěry Cesta domů. Jak vám mohu pomoci?
Tady linka důvěry Cesta domů. Mám od vás hovor.
Jak vám mohu pomoci?
Nic neříkáte, zeptám se... Jste v ohrožení?
Zakašlejte, jestli vám hrozí nebezpečí.
- Haló? - Kdo je to?
- Linka důvěry Cesta domů. - Proč jste mi volal?
To není možné. Já vás neznám.
- Neměl jsem vaše číslo. - Tak to asi byl můj telefon.
Chtěla byste raději mluvit s kolegyní?
Můžu vás hned přepojit.
To není třeba.
Nezavěšujte, prosím.
Slyším, že jste v úzkých.
- Jste zraněná? - Je pozdě.
Co se stalo? Jak vám můžu pomoci?
Už je pozdě.
Pozdě? Proč?
Dneska mě zabije.
Zabije?
- Proč si to myslíte? - Oznámil to.
Můžu se zeptat na vaše jméno?
Já jsem Jules. Jules Tannberg.
Klara...
Klara Vernetová.
Dobře, Klaro.
Kdo vás chce zabít?
Jsem unavená.
Stejně mi nikdo neuvěří.
Já vám věřím.
Tenhle hovor je zbytečný. Promiňte.
Je pozdě.
Už je pozdě.
Víte, kdo vás chce zabít?
Ano.
Kdo?
Kalendářní vrah.
Vy mi nevěříte, že?
Věřím.
Ale ano.
Proč si myslíte, že je to on?
Napsal to na zeď...
s fotkou, kde jsem já a manžel.
Pod tím bylo...
6. 12. Jeden z vás zemře. On nebo ty.
6. PROSINCE - 21:31
6. 12. - ON NEBO TY - JEDEN Z VÁS ZEMŘE
Nevidím jinou možnost než...
Klaro, jestli vám někdo vyhrožuje, musíte zavolat policii.
To jsem udělala, ale nevěřili mi.
...že jsem se probudila ve sklepě s výhrůžkou smrti na zdi...
Nemůžu nic dokázat.
Kdy to bylo?
Před pár týdny.
Měla jsem výpadky paměti.
Probrala jsem se v parku
a šla rovnou domů.
- Teď jste doma? - Ne.
Proč ne?
Máte strach, že tam je vrah?
A co váš muž?
- Ten mi nepomůže. - Proč ne?
Protože stejně jako policie si myslí, že jsem si to vymyslela.
A také to policii řekl.
Styděl se za mě, bylo to trapné.
Tohle by si přece nikdo nevymýšlel. Váš muž nemá strach?
Vyhrožuje přece i jemu.
Jen se mi vysmál.
To není k smíchu.
ŽÁDNÉ ZVUKY Z ULICE - TICHÁ ČTVRŤ
Kde jste teď, Klaro?
Neměla jsem vám to říkat. Promiňte...
Aspoň jsem se dostala až sem.
Jak to myslíte „až sem“?
Jste v garáži?
Jedete někam pryč?
Klaro?
Co budete dělat?
Co máte v plánu?
Počkejte chvíli.
Zůstaňte na telefonu.
Klaro...
- Neudělejte nic zbrklého. - Neudělám. Proč si to myslíte?
Pracoval jsem mnoho let na lince berlínských hasičů.
Poznám, když je někdo v nouzi.
Vy už jste nám volala třikrát...
ale ne kvůli Kalendářnímu vrahovi.
- Proč jste volala? - Bála jsem se jít za tmy domů.
Kvůli tomu tady jste, ne?
Samozřejmě.
Promiňte.
OBĚŤ DOMÁCÍHO NÁSILÍ - VĚROHODNÁ?
Můžu se na něco zeptat?
Na co?
Je u vás doma všechno v pořádku?
Ano, samozřejmě.
Kde je teď vás manžel?
- Proč jdete v noci sama domů? - Proč se mě na to ptáte?
Protože máme v poznámkách podezření na domácí násilí.
- Tyhle hovory se nahrávají? - Ano, proč?
Všechno, co vám řeknu, se dokumentuje?
Ano, ale jen na 48 hodin. A data jsou chráněná.
- Proč? - Takže...
Kdyby se mi dneska v noci něco stalo,
policie se o tomhle hovoru dozví?
Co tím chcete říct?
Jde po vás vrah.
A vy nechcete jít na policii, nebo domů k manželovi. Proč?
Vy mi taky nevěříte.
Zneužívá vás někdo?
Ano.
To mě mrzí.
Máte strach.
Je to ještě horší.
Je to takový strach...
kdy máte chuť servat si kůži,
aby vás to přestalo sžírat zevnitř.
Nejhorší finta pekla je, když se maskuje jako ráj.
Dobrý večer.
Děkuji.
Dobrý večer, pane Gerrichu.
Von Bülowovi.
Přispěli velkou částkou na kampaň. Milí lidé.
Díky, že ses oblékla, jak jsem chtěl, Klaro.
Vypadáš fantasticky.
To jsem ráda.
Klaro.
Bože můj.
Jak se máš? Už vás skoro nevídáme.
Páni.
- Martine, gratuluji k nové práci. - Děkuji.
- Jaký je tam nahoře vzduch? - Dost řídký.
Ale když si nedáváš pozor, může tě to pěkně ofouknout.
- Vypadáš skvěle, Meret. - Díky.
Můžu vás představit? To je dr. Paul Wassmann, náš nový společník.
- Těší mě. - A toto je dr. Martin Vernet.
Už tři týdny náš náměstek ministra vnitra.
A tohle je moje zrádná přítelkyně Klara, jedna z našich nejlepších právniček,
dokud se nezhlédla v roli matky na plný úvazek.
- Nechybí ti někdy práce? - Někdy ano.
Vážně doufám, že se k nám vrátíš.
- Třeba až Amelie začne chodit do školy... - Jestli chce Klara radši být s dcerou,
tak by měla.
Chybí mi.
Tak aspoň zajdeme na kafe. Můžeš vzít i Amelii.
Tak platí.
- Martine. - Pěkný večer.
- Na shledanou. - Na shledanou.
Proboha, kdy už toho nechá?
Buď ráda, že už s ní nemusíš nic řešit.
Spíš je škoda, že už se s ní nevídám.
Máš přece mě a Amelii.
To je pravda.
Pojďme oslavit naše výročí.
- Dobrý večer. - Děkuji.
Děkuji.
Tak na vzrušující večer.
Ať ti chutná.
Vím, že nemáš ráda mořské plody,
ale potřebuješ proteiny na to, co se chystá.
Co se dneska večer chystá?
Pardon.
Omlouvám se.
Ty jsi přestala brát léky?
Krucinál, Klaro.
Mám tě nechat znovu zavřít na kliniku?
- Martine, nic mi není. - Varuju tě.
Nedovolím, aby měla Amelie psychicky narušenou matku.
- Z těch léků je mi špatně. - Doktor ti předepíše jiné.
- Odpusť mi. - Takže...
Najíme se.
Do kolika máme hlídání?
Vigo tam bude, dokud se nevrátíme.
Dej mi svůj telefon.
Vítejte na SM večírku.
Cokoli si budete přát, jsem tu pro vás.
Co je SM večírek?
Sado maso.
Velice exkluzivní.
Martine, prosím. Chci jít pryč.
Ještě jsi nedopila.
Co je? Tyhle ženy jsou za svoje služby velice dobře placené.
Výtěžek ze vstupného jde do Dětské nadace.
To je na dobrou věc.
Martine, prosím.
Je to na dobrou věc.
Musel mi něco dát do šampaňského.
To je strašné.
Z bezvědomí mě probrala jen bolest.
Martine, prosím...
Klaro, musíte od manžela odejít.
Ano.
Měla jsem to udělat dávno. Jenže...
Nechci, aby Amelie zjistila, co mi udělal.
To je pochopitelné. Nechtěla jste jí ublížit.
- Kolik je vaší dceři? - Amelii je šest.
Taky mám dceru. Jmenuje se Fabienne.
Taky je jí šest.
- Kde je teď vaše dcera? - Spí.
A kdo ji hlídá? Je sama?
Jistě že ne.
Máme hlídání.
Věřil byste, že je dobrý otec?
Těžko se tomu věří, ale je to tak.
Amelie ho miluje.
Musím končit, než mě najde.
Kde jste?
Zavíráte dveře od garáže.
Otevřela jste dveře od auta. Co máte v plánu?
Na to, co mám v plánu, musím být sama.
Ne.
Ne, nedělejte to.
Prosím, nedělejte to.
Neříkejte mi, co mám dělat.
Promiňte.
Promiňte, ale to nemůžete.
Nedělejte to! Prosím vás!
Já vás žádám.
Klaro! Prosím vás!
MARTIN: VŽDYCKY VÍM, KDE JSI! PŘIPRAV SE!
Zabije mě buď Kalendářní vrah, nebo Martin.
Tak to radši udělám sama.
Když to uděláte...
Amelie se z toho nikdy nevzpamatuje.
Věřte mi.
Slyším, že nikam nejedete.
Já vás prosím. Nedělejte to. Nějak to vyřešíme.
Klaro?
Haló? Prosím vás, Klaro.
Dost!
Nechci s ní skončit na pohotovosti.
Vedla sis dobře, drahá.
Dáme si přestávku, ano?
Postarejte se o ni.
Pojďte, dovedu vás na toaletu.
Přinesu vám něco na bolest.
Líbilo se to manželce?
Poprvé je to jenom jednou.
Omluvte mě.
- Kde je moje žena? - Asi je ještě na toaletě.
Čau, tady Vigo. Nechte mi zprávu.
Ahoj, Vigo.
Tohle je vzkaz pro Amelii.
Ahoj, miláčku.
Maminko!
Chtěla jsem ti jen říct, že tě moc miluju.
Ty za nic nemůžeš.
Moc tě miluju.
VOLÁNÍ
PŘÍCHOZÍ HOVOR - TÁTA
Teď nemám čas. Zavolám zítra.
Jak to? Co se děje?
- Naléhavý případ. - Naléhavý případ?
Ty už nemáš dovolenou?
- Nejsem na ústředně. - A kde jsi?
Tísňová linka Cesta domů.
Nějaká žena se chce zabít.
Tak zavolej policii.
Nevím, kde je.
- Třeba ti pomůžu já. - To by bylo poprvé.
Řekni mi, jak se jmenuje, a já zjistím, kde je.
To nesmím.
Julesi, mluvíš se ženou, která se chce zabít.
Umím si představit, co to s tebou dělá.
- Umíš? - Ano, umím.
Chceš ji zachránit,
- po tom incidentu s Dajanou... - Dost!
- Kde jsi? - Doma. Kde jinde?
Co je?
Julesi, já ti chci pomoct, sakra. Jsem tvůj otec.
- Tak ti gratuluju. - Řekni mi, co víš.
Jak se jmenuje?
Dobře, jak chceš.
- Jestli to dopadne špatně a ty... - Jmenuje se Klara.
- Klara... Jak dál? - Vernetová.
To je všechno?
Dneska byla v hotelu Le Zen.
Zřejmě tam sídlí tajný klub úchylů.
To je pro mě novinka.
Ale zeptám se, ještě pořád tam mám kontakty.
Do ničeho jiného se nepleť, jo?
Dnes v noci očekáváme v Berlíně sněhové přeháňky.
Jezděte opatrně, nebo se raději zachumlejte doma.
Je 22:03. Další zprávy budou ve 23:00.
Díky bohu. Jak se cítíte?
Příšerně.
Je mi zle. Zvracela jsem.
Já už nemůžu. Jsem strašně unavená.
Kde jste teď?
Tam, kde mě Kalendářní vrah nikdy nenajde...
Proč vám na tom tak záleží?
Proč mě nenecháte na pokoji?
Je to pro vás nepředstavitelné, ale...
Vím přesně, co prožíváte.
Se ženami jako vy telefonuji už mnoho let.
Se ženami, které pláčou, protože je jejich manželé málem zabili.
A pomohl jste jim?
Snažil jsem se.
Znovu a znovu.
Ale jakmile přijela policie,
najednou to nebylo tak hrozné a těm mužům to prošlo.
Nechápu to.
Proč tohle ženy snášejí?
Protože jsou finančně závislé.
Nebo nechtějí děti připravit o otce.
Protože se stydí.
Protože nevědí, kam by šly.
Nebo si myslí, že si za to bití můžou samy.
Protože se bojí, že to jen zhorší a on je zabije.
Nebo má manžel ženu v hrsti a vydírá ji.
Klaro, ukončete tohle utrpení, ale neukončujte svůj život.
Proč vám na tom tak záleží? Neznáte mě.
Říkal jsem vám o své dceři, Fabienne?
Ano.
Její matka se zabila.
Od té doby se Fabienne...
Proč mi to říkáte?
Abych měla výčitky?
Ne.
Její matka byla na klinice.
Nejdřív se zdálo, že to bude dobré.
Doktoři v Berger Hofu...
- To byla ta klinika. - Berger Hof?
- Tam jsem byla taky. - Cože? Kvůli čemu?
Disociativní porucha.
Někdy vidím věci, které neexistují.
- Pomohli vám? - Ano.
Ale musím brát léky.
A Martin mi kvůli každé maličkosti vyhrožuje, že mě tam znovu zavře.
Dajana trpěla těžkými depresemi.
Doufal jsem, že jí tam pomůžou, ale...
Už bylo pozdě.
Nejste jediná, kdo si prožil peklo.
Mami! Hoří!
Nemůžeme ven!
Hoří tady a slyším někoho křičet.
Je to dítě.
Hasiči tam budou do dvou minut.
Neotvírejte ty dveře.
Mohl by se udělat průvan a plameny by vyšlehly na vás.
- Opusťte budovu. - Ale co to dítě? Křičí tam...
Moji kolegové se o to postarají. Běžte pryč.
Moment.
- Ano? - Velící zásahové vozidlo. Stellingová.
Tannbergu, co se děje? Tady nic není.
- Jak to? - Nic tu nehoří.
Aha.
- Pane Damelowe? - Ano? Kde jste?
V Brandenburgische Strasse nehoří.
Cože?
- Tohle bude drahý žert. - Bože.
Zpanikařil jsem a dal jsem vám špatnou adresu.
- Kde jste? - Omlouvám se.
Jsem v Prinzregentenstrasse 24. Třetí patro.
- Zopakujte to, prosím. - Prinzregentenstrasse 24. Haló?
Pusťte mě tam, sakra!
Co se stalo?
Dajana zamkla děti v pokojích.
Nechtěla, aby viděly svou mrtvou matku ve vaně.
Děti se zoufale snažily dostat ven.
Ale Fabienne se schovala do skříně.
Skončila v nemocnici.
Můj syn si nejspíš hrál s narozeninovou svíčkou.
Asi si všimla kouře.
Ale už bylo pozdě.
Chtěla odemknout dveře.
Ale už neměla sílu.
To mě mrzí.
Podívejte se na mě.
Vydržte chvilku. Musím si něco ověřit.
Zůstaňte na lince.
Otoč se!
Pojď sem.
Ukaž se mi.
Klaro!
6. 12. - ON NEBO TY
Podívej se na mě.
Teď se otoč.
Ukaž se mi.
Klaro! Podívej se na mě!
Podívej se na mě!
Otoč se.
Ukaž mi svůj obličej.
Klaro!
Podívej se mě!
Maminko?
Klaro? Jsem zpátky.
Julesi, on tady byl.
- Byl tady. - Kdo?
Kalendářní vrah. Byl tady v chatě.
Poslouchejte mě. Uděláme to takhle.
Pošlu vám taxi, které vás odveze domů.
Dejte mi adresu.
Raději pojedu svým autem.
Ne, počkejte.
Něco vám pošlu.
6. 12. - ON NEBO TY
Teď mi budou muset věřit.
Policie a Martin.
Řekl, že to byl jen další přelud.
Ptal se, jak by někdo mohl vědět, kdy budu v garážích.
Martin mě chtěl znovu nechat zavřít do Berger Hofu.
Nechal vás samotnou s vaším strachem.
Čím víc o tom přemýšlím...
tím víc věřím...
Věřím, že za tím vším je Martin.
Proč?
On jediný vždycky ví, kde jsem.
Zná tu chatu.
Má ty videonahrávky.
Používá proti mně mou nemoc.
A 6. prosince...
6. prosince jsme měli svatbu.
Jeďte ihned domů pro svou dceru.
Sejdeme se před vaším bytem.
Pomůžu vám.
Vy ho neznáte.
On vždycky vyhraje.
Tentokrát ne.
Julesi.
Je tady.
Klaro, je tam někdo?
Klaro, řekněte mi, co se děje?
Klaro, je někdo ve vašem domě?
Slyšíte mě? Je tam někdo?
Slyšíte mě? Klaro, prosím...
6. PROSINCE
- Ano? - Je ta žena pořád na lince?
Kde jsi?
Stojím před hotelem Le Zen.
A ty?
- Zjistil jsi něco? - Ředitel byl celý bez sebe.
Samozřejmě to popře.
Mně by to řekl. Věř mi.
- Díval ses všude? - Ano, nic tu není.
Julesi, slyšíš mě? Ta žena ti lhala.
Proč bych měl víc věřit tobě než jí?
- Vzhledem k tomu, jak jsi lhal mámě... - Ta žena lže.
Přísahám ti. Ta její historka o sebevraždě nedává smysl.
ŽÁDNÁ SÍŤ
Klaro!
Hlasová schránka Klary Vernetové. Po zaznění tónu zanechte vzkaz.
Klaro! Zavolejte mi, prosím vás!
Haló!
Jen klid. Uklidni se.
Uklidni se.
Buď v klidu!
Neublížím ti.
Pojď, pomůžu ti.
Jsem Hendrik.
Pojď. Pomůžu ti.
Pojď.
To bude dobré.
Klaro!
Hendrik, že?
Vysaďte mě kdekoliv ve městě.
Potřebuješ doktora.
Vezmu tě na pohotovost.
Je milé, že máte starost, ale nic mi není.
Vysaďte mě kdekoliv ve městě.
ŽÁDNÁ SÍŤ
Jak to, že jezdíte v noci autem v kostýmu Santa Klause?
Rozlučka se svobodou.
Jsem striptér.
Měla bys vidět moje spoďáry.
Červený s velkou bambulí vepředu.
Co je? Vydělá mi to na nájem.
CESTA DOMŮ - 3 ZMEŠKANÉ HOVORY
PŘÍCHOZÍ HOVOR
Klaro! Jste v pořádku? Co se stalo?
Viděla jsem ho.
Kalendářní vrah byl v naší chatě.
Ale utekla jsem.
- Kde jste teď? - Na cestě do města. Někdo mě svezl.
- Kdo? - Santa Klaus.
- Prosím? - To neřešte.
Martin je určitě na cestě domů. Musím se dostat k Amelii dřív než on.
Buďte opatrná.
Dneska byste neměla věřit nikomu.
Tati!
Zůstaňte na lince. Musím zkontrolovat dcerku.
Mami.
Tati.
Všechno v pořádku?
Ne, má horečku.
Musím se podívat, jestli mám doma sirup na horečku.
Mami.
Tati.
Umíte zpívat?
- Cože? - Zpíváte?
No...
Dejte Fabienne telefon k uchu.
Měsíček už vychází
Hvězdy zlatě září
Na nebi širokém
Les ve stínu spí
Louka je tichá
Zvedá se bílá mlha
Tohle zpívala Fabienne Dajana.
Uklidnila se?
Ano.
Děkuju.
Nemůžu nechat Amelii samotnou.
Musím být s ní.
Nesmím jí zničit život.
Celé ty roky jsem si to nechávala líbit.
Milovala jsem Martina.
Ale už nemůžu dál.
Musím domů za svou dcerou...
a konečně Martina opustím.
Pomůžu vám, jestli chcete.
Můžu se postarat, abyste byly v bezpečí.
Jen mi řekněte, kde jste...
- Přijedu. - Už tak jste mi hodně pomohl.
Tohle musím zvládnout sama.
A díky té fotce mám důkaz, že Kalendářní...
Že jsem si to všechno nevymyslela. Teď mi budou muset věřit.
Ještě hodinu a šestý prosinec skončí.
Moje nabídka stále platí.
Děkuju, Julesi.
Rádo se stalo, Klaro.
O co šlo?
Jde po tobě Kalendářní vrah?
Dáte mi jednu?
Jistě.
V té krabici vzadu by měla být celá krabička.
První po patnácti letech.
Máte oheň?
Kde to je?
- Zastavte auto! Hned! - Uklidni se!
Vždycky mám s sebou taser.
- Uklidni se! - Otevřete dveře!
- Jen klid! - Otevřete!
Neublížím ti.
Ano?
Všechno je v pořádku.
Nic ti neudělám.
Co to...
Martine!
Přestaň!
To nebylo hezký, jak jsi mi utekla.
Nastup!
- Nemůžeme ho tu nechat. Umrzne! - Nastup si! Hned!
Pusť mě.
Moc mě to mrzí.
Mrzí mě to.
Musela jsi vědět, že tě najdu.
Kdo to byl?
Viděl jsem před domem stopy.
Copak jsi nebyl v ložnici?
V ložnici?
Co to je?
Výhrůžka od Kalendářního vraha.
Kalendářní vrah?
Klaro, nezačínej s tím zase.
Zítra tam ještě zajedu.
Jestli to tam opravdu bude, zavolám policii.
Ale jestli si to zase vymýšlíš, odvezu tě do Berger Hofu.
Byl jsem v garáži. Viděl jsem tu hadici.
To už nikdy nedělej.
Co děláš?
Dívám se, jestli nepsal Vigo.
Myslel jsem na nás.
Když jsem tě loni odvezl na pohotovost v Postupimi...
Po návratu domů jsem ti uvařil
a ty ses mě potisící zeptala, proč nejdu někam na terapii.
Začal jsem chodit na terapii.
Ale ten chlap jen říkal otřepané fráze.
Že mi chybí sebevědomí,
protože jsem měl násilnického otce a matka nás opustila.
Na to nepotřebuju terapeuta.
Vidíš?
Nemám problém to říct.
Kdyby byla nějaká svépomocná skupina jako AA, kde se musíš představit,
tak to udělám.
Postavím se a řeknu:
„Ahoj, jmenuju se Martin, je mi 44 a mlátím svou ženu.“
A to tě má jako ospravedlnit?
Přestaň mě provokovat, Klaro.
Provokovat?
- Já tě provokuju? - Ano.
Jak?
Proč jsi už dávno neodešla?
Všechno to snášíš. Bití, křik.
To ty dopustíš, aby se to stalo. Každou ránu, každý kopanec.
Dopustím?
Já jsem dopustila,
abys mě odtáhnul do toho úchyláckého klubu?
Abys mě nabídl
k bičování jako kus masa?
- To myslíš vážně? - To jsem neřekl.
Ale tvoje přítomnost mě často rozzuří.
Jak si tě mám vážit, když si nevážíš sama sebe?
Každý den jsem z tebe strachy bez sebe, Martine.
Já vím.
A mrzí mě to.
Věříš mi?
Věříš mi, že tě miluju?
Něco ti řeknu. Ty mě neopustíš!
Rozumíš mi?
Odvez mě domů.
Chci za svou dcerou.
Můžu ti pomoct.
Tak...
Připrav se na to, co přijde.
Před Amelií na mě nesmíš sáhnout.
Neříkej mi, co mám dělat.
Už na mě nikdy nesáhneš.
Klaro!
Vigo?
Měsíček už vychází
Hvězdy zlatě září
Na nebi širokém
Amelie?
Les ve stínu spí
Louka je tichá
Zvedá se bílá mlha
Ahoj, Klaro.
Julesi?
Co je s Amelií?
Neboj se. Nic jí není.
Jen prášky na spaní.
Kde je Martin?
Kde je Vigo?
Pojďme pryč z pokojíčku.
Aby se nevzbudila.
Julesi, co tady děláš?
Necháme ji spát.
6. 12. - ON NEBO TY
Prosím ne.
Je čas.
Kde je tvůj muž?
Prosím.
Něco ti ukážu.
Viděl jsem všechno, co ti udělal.
V každém pokoji je kamera.
To, co jsem viděl, je nepřijatelné.
Pusť to.
Nekomplikuj to.
Zbývá deset minut.
Teď je to Klara nebo Martin.
Tak kde je?
Julesi...
Už bude půlnoc.
Řekla jsem ti, že Martina opustím. Proč musí zemřít?
Chci ho opustit a vzít s sebou Amelii.
Ještě pořád ho bráníš?
Víš, že si to zaslouží.
Julesi, tohle je šílenost.
Šílenost je, co si od něj necháš líbit.
Kde je tvůj muž?
Teď máš šanci převzít kontrolu nad svým životem.
On nebo ty.
Ještě čtyři minuty.
Musíš ho zabít.
Buď potichu.
A Fabienne?
Co se stalo Fabienne?
Fabienne je mrtvá. Nepřežila to.
Zemřela v nemocnici.
Musíš se toho parchanta zbavit.
A pak?
Co bude pak? Nemůžeš mě jen tak pustit.
Věř mi.
Mám plán.
Jsem na tvojí straně.
Je 23:57.
Zabiješ ho.
Nebo zabiju já tebe.
Tři minuty.
Vezmi si to.
- Já to nedokážu. Prosím. - Tak pojď.
Julesi, prosím tě.
Mysli na to, co všechno ti udělal.
Tenhle člověk ti udělal ze života peklo!
Uvědomuješ si, jakou ti dávám šanci?
Dvě minuty.
Julesi, prosím...
- Co je? - Ty...
Ty to nechápeš?
Martinova smrt ti Dajanu nevrátí.
No...
To je pravda.
Jsi chytrá.
To byla i Dajana.
To, čím si prošla jako malá, zneužívání od otce,
matka, která mlčela a zavírala před tím oči...
Zlomilo ji to.
A když si vzala život, vzala ho i mým dětem.
A vzala ho i mně.
Dělám to proto, abych ženám jako ty
dal možnost se bránit.
Jedna minuta.
Ty to zvládneš.
Mysli na Amelii.
Potřebuje tě.
Ale takového otce ne.
Promiň.
Tak jo. Prosím...
Buď v klidu.
Jak? Kam?
Krční tepna.
Takhle?
Ano.
Odpusť mi to.
Klaro!
Vy dva se k sobě hodíte.
Je to můj syn.
Mrzí mě to.
Chtěl jsem vás před ním ochránit.
Ale nestihl jsem to.
Bylo pozdě.
Poznal jsem jeho rukopis v televizi.
- Jak to přežil? - Noční můra.
Muselo to být strašné.
Ano, to máte pravdu.
Měli jsme se ženou velké štěstí.
Bylo to nepředstavitelné.
Naše dcera je ještě malá.
Dámy a pánové,
rád bych vás požádal, abyste si vypnuli telefony a posadili se.
Nyní budeme předávat ocenění za mimořádný výkon ve službě.
Je mi ctí, že můžu zastoupit
našeho senátora, dr. Herrmanna,
který, jak víte, se stále zotavuje,
při předávání těchto čestných medailí
deseti policistům.
Loni jsme měli...
Ahoj, jmenuju se Martin, je mi 44 a mlátím svou ženu.
To ty dopustíš, aby se to stalo. Každou ránu, každý kopanec.
...odtáhnul mě do toho úchyláckého klubu?
To myslíš vážně?
Ty mě neopustíš!
Rozumíš mi?
Vidíš? Nemám problém...
Vzhledem k faktu, že jsme...
...tvoje přítomnost mě často rozzuří.
Všechno to snášíš.
Ahoj, jmenuju se Martin...
Co se děje?
...když si nevážíš sama sebe?
Pane Vernete.
Odvedeme vás do vazby.
Bylo na vás podáno obvinění ze sexuálního napadení,
závažného ublížení na zdraví, nátlaku a urážek sexuálního charakteru.
Ve vašem vlastním zájmu vás žádám, abyste s námi šel dobrovolně.
Co děláš?
Dívám se, jestli nepsal Vigo.
NOVÉ ČÍSLO - 5 LET PRO MARTINA VERNETA
Náš příběh je smyšlený.
Nicméně násilí mezi partnery je krutou realitou.
V Německu zažívá fyzické nebo sexuální násilí jedna ze čtyř žen
alespoň jednou za život.
Týká se to žen ze všech vrstev.
PODLE KNIHY SEBASTIANA FITZEKA CESTA DOMŮ
Překlad titulků: Tereza Tesařová
Kreativní dohled Vít Bezdíček